ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2026 р. справа № 300/4911/24
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Микитюка Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач, Міноборони), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлені Витягом з протоколу №25-д від 19.12.2023, в частині відмови у призначені та отриманні одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого військовослужбовця у зв`язку із не поширенням щодо мене положення 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути мою заяву про призначення та отримання одноразової грошової допомоги в призначити мені - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одноразову грошову допомогу, що виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Силу України, внаслідок загибелі ІНФОРМАЦІЯ_4 мого батька ОСОБА_2 , військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є сином ОСОБА_2 , який виконуючи свій обов`язок по захисту Батьківщини та перебуваючи на військовій службі, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для отримання одноразової грошової допомоги 13.02.2023 та 06.03.2023 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, що виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено в оформленні висновку щодо призначення одноразової грошової допомоги, що виплачується членам сім`ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України, та в направленні документів на комісію Міністерства оброни України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що він є повнолітнім, не є членом сім`ї загиблого військовослужбовця в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України та входить до переліку осіб, визначених у статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Не погоджуючись із вказаними відмовами, позивач оскаржив такі дії до суду. За результатами розгляду адміністративної справи за №300/1705/23, рішенням суду від 14.06.2023 позов задоволено частково, серед іншого було, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяви від 26.01.2023 і від 06.03.2023 про виплату мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця (батька), оформивши висновок і доповідь, та направивши їх до Департаменту соціального забезпечення, за процедурою та в спосіб, визначений пунктом 4.3. розділу IV Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023.
На виконання рішення суду від 14.06.2023 у справі №300/1705/23 ІНФОРМАЦІЯ_1 оформило висновок та направило всі необхідні документи до Міністерства оборони України. Проте, 19.12.2023 отримав відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, обґрунтовану тим, що він не відноситься до неповнолітніх дітей загиблого, а також з поданих заявником документів не встановлено чи перебував він на утриманні свого батька, як непрацездатна особа чи особа з інвалідністю. 
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки він є членом сім`ї свого батька, яке грунтується на кровному спорідненні і приписах законодавства, яким визначено поняття "член сім`ї", та ніколи не стверджував про факт спільного проживання з батьком чи перебування на його утриманні на день загибелі. Зважаючи на вказане, він звернувся 17.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій повідомив, що не має додаткових доказів та просив повторно направити документи для розгляду комісії Міноборони за наявними документами. Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.05.2024 за №10/1/3144 відмовлено у направленні заяви у зв`язку з тим, що документи не доопрацьовані, тому немає підстав для повторного направлення тих самих документів.
Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що прийняте із порушенням вимог чинного законодавства, вказує на те, що має право на отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно до пункті 1, 2 Постанови Кабінету міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168) та статей 16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". З цих підстав просить позов задовольнити.
Ухвалою суду 24.06.2024 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.42-43).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 подав 05.07.2024 письмові пояснення в яких, заперечив щодо задоволення позову, з наступних підстав. Відповідно до статті 161 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум подані документи були направлені на доопрацювання, оскільки відсутні документи, які підтверджують, що позивач, перебував на утриманні батька відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (копії документів на підставі яких призначено пенсію в разі втрати годувальника, судового рішення про встановлення юридичного факту перебування на утриманні загиблого (померлого).
ІНФОРМАЦІЯ_1 вважає що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 10 Закону України "Про статус ветеранів та гарантії їх соціального захисту" на яку посилається позивач, так як питання призначення одноразової грошової допомоги визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 за №168 (далі - Постанова №168 ), та Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 за №45 (далі- Порядок №45) (а.с.48-51).
Міністерства оборони України через систему Електронний суд подало 11.07.2024 до відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення даного позову. Зазначив, що норми пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022 року, в редакції, чинній на момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, передбачали, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата загибелі військовослужбовця. Відповідно до статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції на момент дати смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця. 
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця. Зазначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги є вичерпним та розширенню не підлягає. Відповідно до наданих документів позивач не відноситься до неповнолітніх дітей загиблого. Також за поданими документами неможливо встановити, чи перебував позивач на утриманні загиблого військовослужбовця, оскільки підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії, на розгляд Комісії Міноборони не надано. З огляду на це, Міністерство оборони прийняло рішення щодо повернення документів позивача на доопрацювання, що мотивоване саме відсутністю достатніх доказів на підтвердження права на отримання одноразової грошової допомоги.
З огляду на вказане вважає, що відсутні підстави для задоволення позову (а.с.52-111).
Згідно розпорядження керівника апарату суду від 23.11.2026 №11, відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
В порядку, встановленому статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України визначено головуючого суддю по даній справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2026, справу призначено головуючому судді Микитюку Р.В. 
Ухвалою суду від 27.03.2026 прийнято до провадження адміністративну справу №300/4911/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд адміністративної справи №300/4911/25 розпочато спочатку (а.с.112-115).
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши адміністративний позов, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, письмові пояснення третьої особи, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється сином військовослужбовця ОСОБА_2 , вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.07.1999 (а.с.10).
Відповідно до довідки від 21.09.2022 за №4/4552 ОСОБА_2 дійсно загинув у бою за Батьківщину (а.с.13).
26.01.2023 та 06.03.2023 позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовця (батька) солдата ОСОБА_2 , до яких долучив, поряд з іншим, копію свідоцтва про смерть та копію свідоцтва про народження.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 у справі №300/1705/23 позов задоволено частково, серед іншого було, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяви від 26.01.2023 і від 06.03.2023 про виплату мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця (батька), оформивши висновок і доповідь, та направивши їх до Департаменту соціального забезпечення, за процедурою та в спосіб, визначений пунктом 4.3. розділу IV Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023 (а.с.24-31).
27.12.2023 за супровідним листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №8/1/7725 (а.с.33) ОСОБА_1 отримав копію витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначення і виплатою грошової допомоги та компенсаційних сум №25/д від 19.12.2023 про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги (а.с.33).
У прийнятому рішенні вказано, що: "Щодо утриманців Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що членами сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
За поданими документами неможливо встановити, чи є заявник непрацездатним (особою з інвалідністю) та чи перебував він на утриманні загиблого військовослужбовця.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 по справі №300/1705/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяви від 26.01.2023 і від 06.03.2023 про виплату мені одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця (батька), оформивши висновок і доповідь, та направивши їх до Департаменту соціального забезпечення, за процедурою та в спосіб, визначений пунктом 4.3. розділу IV Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Так, мотивувальною частиною згаданого рішення суду встановлено, що позивач ( ОСОБА_1 ), звертаючись із заявами про виплату одноразової грошової допомоги не надав доказів факту проживання із загиблим, наявність у позивача і загиблим спільного побуту та взаємних прав та обов`язків.
Факт спільного проживання та ведення спільного побуту позивачем із його загиблим батьком ОСОБА_2 також не знайшов свого належного обгрунтування в ході розгляду справи.
Посвідчення "Члена сім`ї загиблого", копію якого подано, видається членам сім`ї, зазначеним у пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів та гарантії їх соціального захисту", в той час як одноразова грошова допомога визначається відповідно до іншого закону, саме: Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яким у статті 16-1 визначено, що члени сім`ї визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.
Без надання документів, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що заявник ОСОБА_1 був членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності між ним взаємних прав та обов`язків) або перебування на утриманні відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), неможливо встановити право заявника на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з чим документи ОСОБА_3 , повернуто на доопрацювання" (а.с.34).
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_4 військовослужбовця (батька) солдата ОСОБА_2 , однак листом за №10/1/3144 від 07.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовив у направленні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги, оскільки документи не доопрацьовані (а.с.35-37).
Вважаючи, прийняте рішення за №25/д від 19.12.2023 в частині повернення документів на доопрацювання, протиправним позивач звернувся з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з такого.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Закон України від 25.03.1992 за № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закону № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини 1 статті 40 №2232-ХІІ, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Згідно з статтею 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).
У відповідності до частини 1 статті 16 Закону України від 20.12.1991 за № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
На виконання вимог Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України прийняв Постанову "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" від 25.12.2013 за № 975, якою затверджено відповідний Порядок (далі - Порядок №975).
За приписами пункту 3 цього Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.12.2021 по справі №465/1980/18, де колегією суддів Касаційного адміністративного суду зауважено на тому, що дата смерті військовослужбовця є вирішальною обставиною для визначення дати виникнення у відповідних осіб права на отримання одноразової грошової допомоги та, відповідно, розміру для її нарахування. Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядок №975, не визначають виключний порядок, яким чином має бути встановлено факт загибелі (смерті) військовослужбовця.
В межах спірних відносин ключовим аспектом є саме відомості про дату смерті. Відповідно до наявного у матеріалах справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вказано, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).
Станом на 11.04.2022, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XI від 20.12.1991, а саме підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16, передбачалося, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
Статтею 16-1 Закону №2011-XI чітко визначене коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. 
Зокрема, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Судом встановлено, що на момент загибелі (смерті) батька ОСОБА_1 виповнилося 23 роки.
Відповідно, у позивача, як у повнолітнього сина загиблого військовослужбовця, не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XI, в редакції норми, яка діяла станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
При цьому, суд звертає увагу, що стаття 16-1 Закону України № 2011-ХІІ, у період з 2022 по 2025 роки, зазнала змін. 
Згідно з частиною першою статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону України від 09.12.2023 №3515-ІХ, набрав чинності - 29.03.2024) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
За правилами частини четвертої статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції Закону України від 09.12.2023 №3515-ІХ; набрав чинності - 29.03.2024) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Між тим, до набрання чинності Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ (набрав чинності - 29.03.2024) згідно з частиною першою статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Таким чином, до 29.03.2024 право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належало, зокрема, дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які не досягли повноліття або дітям загиблого (померлого військовослужбовця), які є утриманцями загиблого (померлого) у розумінні Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням субсидіарного застосування норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування" в частині змісту юридичної категорії "непрацездатні особи" (тобто або неповнолітнім дітям загиблого або дітям загиблого, які є утриманцями і після досягнення повноліття).
Після 29.03.2024 законодавцем сформульовано нове правило, згідно з яким право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю (загибеллю) військовослужбовця належить дітям загиблого (померлого військовослужбовця) безвідносно до будь-яких кваліфікуючих умов.
Суд зауважує, що на момент звернення позивача (13.02.2023 та 06.03.2023) із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю батька вже діяла редакція статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала право повнолітніх дітей на отримання такої допомоги, які є утриманцями і після досягнення повноліття.
Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач на законних підставах, обґрунтовано і правомірно вказав у спірному рішенні про те, що відповідно до наданих документів ОСОБА_1 не відноситься до повнолітніх дітей загиблого, які є утриманцями, отже позивач не підтвердив своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XI від 20.12.1991, в редакції, яка діяла на дату смерті військовослужбовця.
Суд зауважує, що комісією зауважено і на тому, що статтею 16-1 Закону №2011-XI у відповідній редакції, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги надано не лише дітям, які не досягли повноліття, але і повнолітнім дітям, при умові, що вони були утриманцями загиблого (померлого). При цьому, за поданими позивачем документами, комісія не змогла встановити, чи є повнолітній син загиблого непрацездатною особою (особою з інвалідністю) та, чи перебував останній на його утриманні, з огляду на що повернула документи на доопрацювання.
Вказані дії повністю узгоджуються з положеннями пунктів 12,13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, у відповідній редакції, за якими у місячний строк після надходження всіх документів Міноборони приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність рішення комісії Міністерства оборони України оформленого у формі протоколу від 19.12.2023 року №25/д, яким повернуто документи ОСОБА_1 на доопрацювання та відсутність правових підстав для задоволення позову.
Крім того, у відповідності до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ: 
в задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ - 00034022, проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Відповідачі та третій особі рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  /підпис/  Микитюк Р.В.