Номер провадження: 22-ц/813/2559/26 
Справа № 946/8634/25
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2026 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.
за участю секретаря: Турик А.Ф.к.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Смокіної Г.І. 11 листопада 2025 року у м. Ізмаїл Одеської області, -
встановила:

У жовтні 2025 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
29 жовтня 2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту транспортний засіб - легковий універсал TOYOTA BZ4X, 2023 року випуску, колір - білий, код VIN НОМЕР_1 , потужність двигуна 150,0 кВт (або 204 к.с.), реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , та заборонити останній вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного транспортного засобу, мотивуючи тим, що вищевказаний автомобіль придбаний у період шлюбу, є спільним майном подружжя та є підстави вважати, що автомобіль без згоди позивача може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено.
Накладено арешт на транспортний засіб - легковий універсал TOYOTA BZ4X, 2023 року випуску, колір - білий, код VIN НОМЕР_1 , потужність двигуна 150,0 кВт (або 204 к.с.), реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .
Заборонено ОСОБА_1 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо транспортного засобу - легковий універсал TOYOTA BZ4X, 2023 року випуску, колір - білий, код VIN НОМЕР_1 , потужність двигуна 150,0 кВт (або 204 к.с.), реєстраційний номер НОМЕР_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09 листопада 2023 року вбачається, що спірний автомобіль перебуває під заставою АТ «Ощадбанк», однак, позивачем ОСОБА_2 не було залучено до участі у справі, в якості третьої особи, АТ «Ощадбанк», під заставою якого перебуває вищевказаний транспортний засіб.
Сторони про розгляд справи на 28 квітня 2026 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явилась ОСОБА_1 . 
Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. 
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Способи забезпечення позову, які передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.
До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 (провадження № 61-19123св21).
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12 травня 2020 у справі № 910/14149/19, від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (постанова Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі № 922/599/19).
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ОСОБА_2 просить визнати транспортний засіб TOYOTA BZ4X, державний номерний знак НОМЕР_2 , об`єктом права спільної власності подружжя, та стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини вищевказаного транспортного засобу у порядку поділу спільного майна подружжя.
Згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях № 31/30/5144/1238-аз-1274-2025 від 02 жовтня 2025 року, транспортний засіб «TOYOTA BZ4X», 2023 року випуску, потужність двигуна 150,0 кВт, станом на теперішній час зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 .
У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив забезпечити вимоги шляхом накладення арешту транспортний засіб - легковий універсал TOYOTA BZ4X, 2023 року випуску, колір - білий, код VIN НОМЕР_1 , потужність двигуна 150,0 кВт (або 204 к.с.), реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , та заборонити останній вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного транспортного засобу, обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що спірний автомобіль придбаний сторонами у період шлюбу, є спільним майном подружжя та є підстави вважати, що автомобіль без згоди позивача може бути відчужено відповідачем на користь третіх осіб, відтак, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Таким чином, прийнявши до уваги предмет та підстави позову, а також той факт, що відповідачка має реальну можливість розпорядитись автомобілем на свій розсуд, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, а тому існують правові підстави для накладення арешту на спірне майно.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 09 листопада 2023 року вбачається, що спірний автомобіль перебуває під заставою АТ «Ощадбанк», однак, позивачем ОСОБА_2 не було залучено до участі у справі, в якості третьої особи, АТ «Ощадбанк», під заставою якого перебуває вищевказаний транспортний засіб, не мають правового значення для вирішення справи, оскільки апелянт не є законним представником права та інтересів АТ «Ощадбанк» у суді, а відтак, не може ставити питання про порушення прав останнього. Крім того, обставина не залучення особи до участі у справі не може бути правовою підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вищевикладені висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, такі доводи були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.
При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2025 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 листопада 2025 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 25 травня 2026 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе