Справа №587/1337/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Степаненко О. А.	
Номер провадження 33/816/1275/26 	Суддя-доповідач Колодяжний А. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю захисника Пєхтєрєва Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Пєхтєрєва Дмитра Васильовича на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, - 

установив:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з цією постановою, ОСОБА_1 5 квітня 2026 року о 20:10 в с. Нижня Сироватка, на 8 км автодороги Т-19-09 Суми-Лебедин, керував транспортним засобом Volkswagen Passat Variant (номерний знак НОМЕР_1 ) у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в установленому законом порядку на місці зупинки за згодою водія за допомогою приладу Drager Alcotest 6820. Результат огляду позитивний – 0,96 проміле, чим водій порушив вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Пєхтєрєв Д.В. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у діях його підзахисного.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник указує на відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Долучений до матеріалів справи відеозапис, на який послався суддя суду першої інстанції, доводить лише перебування його підзахисного біля авто та не фіксує його руху, що виключає наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зазначає також, що вказаний у протоколі час керування транспортним засобом не збігається з даними відеозаписів, у роздруківці чека «Драгер» не зазначено місце проведення огляду, неправильно вказано дату народження ОСОБА_1 , а акт огляду на стан сп`яніння не містить дати та часу його складення, що унеможливлює встановлення належності цього акта до вказаних подій. Указує також і на відсутність у матеріалах справи доказів законності зупинки транспортного засобу, що своєю чергою свідчить про незаконність усіх подальших дій працівників поліції.
Клопотання про поновлення строку на оскарження обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 та захисник Пєхтєрєв Д.В. не були присутні при проголошенні вступної та резолютивної частин постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року. Повний текст вказаної постанови було складено 13 травня 2026 року. 14 травня 2026 року захисник Пєхтєрєв Д.В. отримав копію оскаржуваної постанови, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою, і в цей же день вперше звернувся з апеляційною скаргою. Постановою Сумського апеляційного суду від 20 травня 2026 року апеляційну скаргу захисника Пєхтєрєва Д.В. повернуто останньому з підстав її подання з пропуском встановленого законом строку на її оскарження, оскільки особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку. 23 травня 2026 року захисник Пєхтєрєв Д.В. повторно подав апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд».
Враховуючи наведені захисником Пєхтєрєвим Д.В. обставини, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року пропущений з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
До апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, однак він був представлений своїм захисником – адвокатом Пєхтєрєвим Д.В.
Вислухавши доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, та перевіривши матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП. 
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає, серед іншого, за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 632980 від 5 квітня 2026 року, суддя місцевого суду дійшов правильного висновку, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Цей висновок відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивований і, окрім протоколу, об`єктивно підтверджується наступними доказами.
Роздруківкою показників огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820, якою підтверджено, що результат тесту склав 0,96 проміле (вказана роздруківка підписана ОСОБА_1 ).
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, де зазначено, що результат огляду становить 0,96 проміле, з чим ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом у відповідній графі акта.
Розпискою про зобов`язання не керувати транспортним засобом до повного витвереження.
Довідкою, виданою відділом адміністративної практики управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.
Відеозаписами події правопорушення з технічних засобів поліцейських, на яких зафіксовані обставини встановлення особи водія, яким виявився ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 і результат такого огляду – 0,96 проміле, з яким останній погодився, прослідувати в заклад охорони здоров`я відмовився та без будь-яких застережень чи примусу підписав складені щодо нього матеріали справи.
Вищенаведене підтверджує не лише факт перебування водія ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, а й дотримання поліцейськими самої процедури огляду, що повністю відповідає вимогам законодавства України про адміністративні правопорушення, які водій транспортного засобу зобов`язаний виконувати.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність у матеріалах справи доказів керування його підзахисним транспортним засобом, що нібито виключає наявність у його діях складу цього правопорушення, то апеляційний суд вважає їх непереконливими. 
Чинне законодавство не визначає відеозапис безпосереднього моменту руху транспортного засобу як єдиний можливий чи виключний доказ факту керування. Цей факт може бути встановлений судом на підставі оцінки сукупності інших належних та допустимих доказів.
Відеозаписи події правопорушення, хоч і не містять безпосередньо зафіксованого факту руху автомобіля, однак з них чітко вбачається, що транспортний засіб Volkswagen Passat Variant MUJ56 перебуває на блокпосту, а біля нього знаходяться ОСОБА_1 та працівники поліції. При цьому відеозаписом підтверджується, що в салоні автомобіля та поблизу нього жодних інших сторонніх осіб, які могли б здійснювати керування транспортним засобом, не було. В ході розмови ОСОБА_1 не заперечував, що керував цим транспортним засобом, та детально пояснював, що їхав з м. Суми, його осліпило інше авто і відбулася ДТП, а водій іншого авто претензій до нього не мав. У зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 на вимогу поліцейських пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу, з результатом якого (0,96 проміле) погодився, без будь-яких застережень та зауважень підписав складені щодо нього матеріали, зокрема й акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів.
Із самих відеозаписів очевидно, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_1 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється. 
Таким чином, факт перебування ОСОБА_1 в автомобілі наодинці, добровільне визнання ним факту керування під час бесіди з поліцейськими, надання пояснень щодо обставин ДТП, яка передувала зупинці, та підписання процесуальних документів без жодних зауважень у своїй сукупності повністю виключають будь-який розумний сумнів щодо того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом цього автомобіля та здійснював керування ним.
Та обставина, що вказаний у протоколі час вчинення правопорушення дещо не узгоджується з долученими до матеріалів справи відеозаписами, істотно не впливає на встановлення обставин вчинення правопорушення та не є підставою для визнання цього доказу неналежним чи недопустимим. Окремі технічні недоліки чи описки при оформленні матеріалів (як-от неточність у даті народження особи чи розбіжність у часі фіксації на технічних пристроях), за умови беззаперечного встановлення анкетних даних особи водія на місці події, не спростовують факт вчинення самого правопорушення та не можуть бути безумовною підставою для звільнення особи від відповідальності за наявності інших беззаперечних доказів вини. Наявні в матеріалах справи відеозаписи містять достатні фактичні дані, які підтверджують як факт керування водієм ОСОБА_1 5 квітня 2026 року транспортним засобом, так і проходження ним огляду на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу та згоду з його результатом.
Не заслуговують на увагу і доводи захисника з приводу безпідставної зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 , оскільки з матеріалів справи і відеозапису подій від 5 квітня 2026 року вбачається, що вони відбувалися на блокпості та їм передувала причетність ОСОБА_1 до ДТП, що узгоджується з підставами для зупинки, визначеними у статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». 
Крім того, апеляційний суд враховує специфіку функціонування блокпостів в умовах правового режиму воєнного стану, де контроль за рухом транспортних засобів є підвищеним, а виявлення ознак сп`яніння у водія під час такого контролю покладає на працівників поліції обов`язок вжити заходів щодо відсторонення такої особи від керування задля забезпечення публічної безпеки.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки місцевого суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не виявлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Поновити захиснику Пєхтєрєву Дмитру Васильовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року.
Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 1 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Пєхтєрєва Дмитра Васильовича на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  А. О. Колодяжний