Ухвала
28 травня 2026 року
м. Київ
справа № 372/4569/23
провадження № 61-4150ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши заяву судді Верховного Суду Карпенко Світлани Олексіївни про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства за двома касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану 
у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
(м. Київ), в якому просила: встановити факт батьківства ОСОБА_5 стосовно сина ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві; зобов`язати Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 4182 від 17 серпня 2018 року, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, змінивши у графі «батько» прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_5 ; присвоїти дитині прізвище батька « ОСОБА_8 »; видати повторно нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано батьківство ОСОБА_5 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зниклого безвісти, уродженця с. Любині Яворівського р-ну 
Львівської області, щодо дитини ОСОБА_6 , який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, про що складено актовий запис № 4182.
Вирішено внести зміни до актового запису від 17 серпня 2018 року № 4182, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (м. Київ), про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши прізвище дитини « ОСОБА_8 » і в графі «батько» - громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видати свідоцтво про народження дитини.
У задоволені позову в іншій частині відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 
2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 8 липня 2025 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2025 року ухваленою колегією 
у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., 
Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Ситнік О. М., Фаловської І. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Львівського апеляційного суду від 13 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 
2024 року залишено без змін.
25 березня 2026 року ОСОБА_4 за допомогою засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду дві касаційні скарги, зареєстровані судом 30 березня 
2026 року, на рішення Яворівського районного суду Львівської області 
від 30 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2026 року. 
Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової 
справи між суддями від 30 березня 2026 року справу визначено 
судді-доповідачу Ситнік О. М., судді, які входять до складу колегії, Ігнатенко В. М. 
і Фаловська І. М. 
Судді Верховного Суду Ситнік О. М., Ігнатенко В. М. і Фаловська І. М. заявили про самовідвід від участі у розгляді цієї справи, оскільки брали участь у вирішенні цієї справи під час ухвалення постанови Верховного Суду від 19 листопада 2025 року, 
в якій ними сформована правова позиція у справі щодо вирішення спору.
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2026 року заяву суддів Верховного Суду Ситнік О. М., Ігнатенка В. М. і Фаловської І. М. про самовідвід задоволено.
Відведено суддів Верховного Суду Ситнік О. М., Ігнатенка В. М. і Фаловську І. М. 
від участі у розгляді справи № 372/4569/23 за позовомОСОБА_1 
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2026 року.
Справу № 372/4569/23 передано на автоматизований розподіл.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової 
справи між суддями від 22 травня 2026 року справу визначено судді-доповідачу Карпенко С. О., судді, які входять до складу колегії, Калараш А. А. і Мартєв С. Ю.
28 травня 2026 року суддя Верховного Суду Карпенко С. О. заявила про самовідвід від участі у розгляді справи № 372/4569/23, оскільки брала участь у її вирішенні під час ухвалення постанови Верховного Суду від 19 листопада 2025 року, в якій нею сформовано правову позицію щодо вирішення спору, що може викликати сумніви 
у неупередженості судді Верховного Суду Карпенко С. О. та у забезпеченні довіри учасників справи і сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених 
у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини за об`єктивного підходу до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення у справі «Morel проти Франції» 
(Morel v. France); параграф 23 рішення в справі «Pescador Valero проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних 
(параграф 40 рішення у справі «Luka проти Румунії» (Luka v. Romania), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення 
у справі «Wettstein проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland); параграф 30 рішення у справі «Pabla Ky проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення 
у справі «Micallef проти Мальти» (Micallef v. Malta).
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення в справі, або в тому випадку, коли в стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Відповідно до частин першої, другої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Оскільки суддя Верховного Суду Карпенко С. О. брала участь у вирішенні цієї справи під час ухвалення постанови Верховного Суду від 19 листопада 2025 року та сформувала правову позицію щодо вирішення спору, з метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді Верховного Суду Карпенко С. О. та з метою забезпечення довіри учасників справи і сторонніх спостерігачів до судових рішень Верховного Суду заява судді Верховного Суду Карпенко С. О. про самовідвід від участі у розгляді вказаної справи підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 33, 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Заяву судді Верховного Суду Карпенко Світлани Олексіївни про самовідвід задовольнити.
Відвести суддю Верховного Суду Карпенко Світлану Олексіївну від участі у розгляді справи № 372/4569/23за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Печерський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства за двома касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 30 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 березня 2026 року.
Справу № 372/4569/23 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу колегії суддів у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя С. О. Карпенко