Справа № 317/5313/23
Провадження № 1-кп/317/71/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області в складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 , 
за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження № 62023080020000525 за обвинуваченням: 
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Розівка, Пологівського району, Запорізької області, громадянки України, яка перебувала на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, 

ВСТАНОВИЛА:

24.02.2022 військовослужбовці збройних сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили часткову окупацію території України, в тому числі й території Розівської селищної територіальної громади Запорізької області.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, керуючись статтею 106 Конституції України та нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалась.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон) від 15 квітня 2014 року та з подальшими змінами, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
У відповідності до норми ч. 1 ст. 1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав - ч. 3 ст. 1 Закону.
Згідно діючого законодавства України смт. Розівка з 03 березня 2022 року по теперішній час є тимчасово окупованою територією України.
Після окупації Російською Федерацією частини території Запорізької області (в тому числі й смт. Розівка та населених пунктів Розівської селищної територіальної громади), представниками збройних формувань РФ було узурповано всі владні повноваження, шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення та введення в дію інституту військових комендатур, ліквідація будь-яких проявів громадянської непокори з незаконним позбавленням волі як представників законної влади, так і простих громадян та запровадження тотального контролю життєдіяльності на захоплених територіях.
У квітні 2022 року представниками країни-агресора Російської Федерації на території Розівської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області було створено незаконний правоохоронний орган (мовою оригіналу): «Розовское отделение ГУ МВД в Запорожской области».
В квітні 2022 року (встановити точну дату в ході судового розгляду не вдалось), громадянка України ОСОБА_7 , яка на той момент була діючим співробітником Національної поліції України та перебувала на посаді старшого інспектора - чергового чергової частини відділення поліції №2 Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізької області, маючи відповідний рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту окупації збройними формуваннями РФ території Розівської ОТГ Пологівського району Запорізької області, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на окупованій Російською Федерацією території Розівської селищної територіальної громади Пологівського району Запорізької області, добровільно перейшла на бік ворога в період збройного конфлікту, поступивши на службу до зазначеного незаконного правоохоронного органу.
Під час підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні судом було встановлено наявність підстав для проведення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), про що постановлено відповідну ухвалу від 11.04.2024 (а.с.126, т.1).
Виклик обвинуваченої у судові засідання, в ході судового розгляду кримінального провадження, здійснювався шляхом розміщення оголошень у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та «Голос України» й на офіційному веб-сайті суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України) суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Судом установлено, що в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення вжито всіх передбачених законом заходів щодо дотримання прав підозрюваної на захист, з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального досудового розслідування.
При здійсненні судового провадження судом також здійснені всі передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням установлених законом особливостей такого провадження.
Обвинувачена ОСОБА_7 будучи обізнаною, що стосовно неї розпочато кримінальне провадження, складене повідомлення про підозру та обвинувальний акт направлено до суду, в судові засідання не з`явилась, незважаючи на те, що всі судові повістки (оголошення) були опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр» та «Голос України» й розміщені на офіційному веб-сайті суду. У зв`язку з цим обвинувачена ОСОБА_7 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті пред`явленого їй обвинувачення.
Враховуючи відсутність обвинуваченої та особливості розгляду кримінального провадження, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Донецькій та Запорізькій областях (а.с.42, т.1).
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_6 у судових засіданнях зазначала, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченою і з`ясувати в неї правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймала участь у реалізації права на захист обвинуваченої під час судового розгляду та висловила свою позицію з приводу всіх процесуальних питань, які поставали під час судового розгляду.
У судових дебатах захисник ОСОБА_6 висловила свою позицію з приводу недоведеності вини підзахисної, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні немає достеменних та достатніх доказів вини ОСОБА_7 , зокрема доказів того, що ОСОБА_7 добровільно перейшла на бік ворога, виконувала функції окупаційної влади або діяла з умислом на шкоду Україні. Захисник вважає недоведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та просила визнати ОСОБА_7 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та виправдати її на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення. 
Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за викладених у вироку обставинах, у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, свідок ОСОБА_8 пояснив, що на момент початку повномасштабного вторгнення він працював начальником місцевого підрозділу ДСНС. На при кінці квітня початку травня бачив зранку ОСОБА_7 , коли їхав на роботу. Йому відомо, що до окупації вона працювала в смт. Бельмак черговим. Коли до них на роботу приходили знайомі хлопці: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , то ОСОБА_9 розповідав, що ОСОБА_7 перейшла на інший бік на працює в правоохоронному органі. Біля будівлі райвідділу поліції висіли два стяги - РФ та ДНР. 29.09.2022 р. він виїхав з окупованої території.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що на момент початку повномасштабного вторгнення він працював старшим водієм аварійно-рятувальної частини з ліквідації наслідків з надзвичайних ситуацій аварійного загону спеціального призначення ГУ ДНСН України в Запорізькій області. До окупації ОСОБА_7 працювала у відділі поліції смт. Розівка. 03.03.2022 р. почалась окупація. Приблизно в середині квітня до їх пожежної частини приходили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 і казали, що жінки, в тому числі і ОСОБА_7 працюють у відділі поліції. Також, в квітні 2022 р. він неодноразово бачив ОСОБА_7 біля райвідділу поліції. На райвідділі були два стяги - РФ та ДНР. Вони там збирались, як працівники правоохоронного органу. З середини квітня ОСОБА_7 почала працювали у створеному окупаційному райвідділі поліції. 22.09.2022 р. він виїхав з окупованої території.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що знає ОСОБА_7 як працівника поліції, яка працювала в черговій частині смт. Розівки. Окупація смт. Розівки почалась 03.03.2022 р. В квітні 2022 року він приходив до райвідділу поліції, де в черговій частині знаходилась ОСОБА_7 , яка приймала заяви від мешканців села. Коли приходив до райвідділу то бачив два стяги - ДНР та РФ. Також ОСОБА_7 пропонувала йому залишатися та працювати з ними. Від знайомих йому відомо, що ОСОБА_7 і зараз працює в поліції. 23.04.2022 р. виїхав з окупованої території. 
Оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності. 
Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано наступні письмові докази.
Так, листом з УДМС України в Запорізькій області підтверджено те, що обвинувачена документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий 27.07.2006 Розівським РВ УМВС України у Запорізькій області (а.с.173, т.1).
В судовому засіданні досліджені примірники наказів ГУНП в Запорізькій області: № 9 о/с від 07.11.2015 про призначення майора поліції ОСОБА_7 старшим інспектором - черговим Куйбишевського відділення поліції Бердянського відділу поліції (а.с.208, т.1); № 36 о/с від 15.01.2021 про призначення майора поліції ОСОБА_7 старшим інспектором-черговим чергової частини відділення поліції № 2 Пологівського районного відділу поліції (а.с.209, т.1) та № 598 о/с від 23.05.2022 про звільнення майора поліції ОСОБА_7 , зі служби у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення (а.с.206-207, т.1). Оглянуто її послужний список (а.с.146-154,т.1).  
Також судом досліджено текст присяги на вірність Українському народові, яку склала та підписала ОСОБА_7 07 листопада 2015 року (а.с.210, т.1).
Копією наказу ГУНП в Запорізькій області № 282 від 04.04.2022 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації до м. Запоріжжя» встановлено, що працівники органів Національної поліції України, які знаходяться на тимчасово окупованій території, в тому числі й працівники відділення поліції № 2 Пологівського РУП, мали прибути безпечним шляхом до міста Запоріжжя до 15 квітня 2022 року включно (а.с.196-198, т.1).
Аналогічний наказ керівника ГУНП в Запорізькій області без визначення конкретної дати прибуття був прийнятий 10.03.2022 за № 252 (а.с.201-202,т.1);
В судовому засіданні також досліджений порядок прибуття поліцейських, державних службовців та цивільного персоналу, а також членів їх сімей до ГУНП в Запорізькій області, який прийнятий та підписаний Начальником ГУНП в Запорізькій області 26.03.2022 та має вих. № 102/01/13-2022. Серед адресатів цього порядку є ВП № 2 Пологівського РУП ГУНП в Запорізькій області (а.с.199-200, т.1);
В судовому засіданні досліджений протокол огляду речей і документів від 01.06.2023.
Вказаним протоколом було оглянуто інформацію щодо контенту месенджеру «Telegram» з мобільного номеру: НОМЕР_2 , яким користується громадянин РФ ОСОБА_15 ». Серед прикріплених файлів містяться відомості про нарахування заробітної плати співробітникам створених окупантами правоохоронних органів, що свідчить про те, що їх функціонування почалось з квітня 2022 року. Відповідно, у відомості щодо фонду оплати праці співробітників створених окупаційною владою правоохоронних органів, підпорядкованих так званому (мовою оригіналу) «Главному управлению МВД в Запорожской области» міститься інформація щодо територіального (структурного) підрозділу, анкетних даних кожного співробітника та його ПІБ за квітень та травень 2022 року (а.с.1-42, т.1).
У відомості за квітень 2022 року під номером 284 містяться відомості щодо ОСОБА_7 як «черговий», сума оплати (в російських рублях) за цей місяць - 45 000 (а.с.33, т.1). 
Аналогічна інформація за травень 2022 року міститься у відповідній відомості за травень в рядку під номером 292 (а.с.13, т.1).
В судовому засіданні також були досліджені витяги з ЄРДР, клопотання та постанови слідчих, ухвали слідчих суддів, протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які стосуються даного кримінального провадження. Вказані документи як кожен окремо, так і всі вони в своїй сукупності (за критеріями хронологічності, дотримання встановлених строків реалізації ухвал слідчого судді, відносності тощо) повністю відповідають вимогам КПК України. Документи є розсекреченими у встановленому законом порядку, про що на них містяться відповідні відмітки (а.с.56-58, 59-62, 63-68, 69-78, 81-83, 84-95, 96-98, 99-102, 104-107, 108-110, 178-179, 180-181, 182-183, 184-185, 186-187, 188-189, 190-191, 217-220, 221, 222-224, 225-228, 229-230, 231-233, 235-237, т.1; а.с.43-44, 45-51, 52-53, 54-55, 56-57, 58, 59-65, 66-69, 152-153, т. 2).
Вказані докази були досліджені судом безпосередньо у судовому засіданні з використанням комп`ютерної техніки. Ці докази узгоджуються між собою як окремо, так і в своїй сукупності та повністю підтверджують вину ОСОБА_7 у пред`явленому їй обвинуваченні.
Так, з досліджених судом документів встановлено, що ОСОБА_7 є громадянкою України. Матеріалами справи підтверджено факт складання ОСОБА_7 присяги на вірність Українському народові під час проходження служби в органах Національної поліції України.
Також судом безпосередньо досліджені показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які повністю узгоджуються між собою в тій частині, що ОСОБА_7 вже з кінця квітня 2022 року, тобто - ще будучи діючим працівником поліції України, перейшла на службу до окупантів. Саме як працівник незаконного правоохоронного органу, створеного окупантами на окупованій частині Запорізької області, ОСОБА_7 регулярно відвідувала приміщення окупаційної поліції. Також свідки надали аналогічні пояснення в частині того, що в середині квітня 2022 року, коли до їх пожежної частини приходили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 і казали, що жінки, в тому числі і ОСОБА_7 працюють у окупаційному відділі поліції. Крім того, дані свідчення повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що саме як представник поліції ОСОБА_7 в квітні 2022 року в райвідділі приймала заяви від мешканців села та пропонувала йому особисто залишатися та працювати з ними.
З досліджених в судовому засіданні наказів по ГУНП в Запорізькій області вбачається, що ще 10 березня 2022 року працівникам поліції, які знаходяться на території, що окупована російськими військами, наказано виїжджати з окупованої території. 26 березня 2022 року керівництвом ГУНП в Запорізькій області відпрацьований та доведений до працівників поліції порядок виїзду з окупованої території до міста Запоріжжя. Цей порядок досліджений в судовому засіданні та свідчить про те, що керівництвом ГУНП детально інформовано працівників поліції з приводу: шляхів виїзду з окупованої території; заходів безпеки, яких при цьому потрібно дотримуватись; поведінки при проходженні блок-постів; алгоритму дій в разі примушування окупантами до співпраці тощо. 
Незважаючи на викладене, ОСОБА_7 не вчинила жодних дій, спрямованих на виїзд з окупованого смт. Розівка.
Аналіз показань всіх допитаних в судовому засіданні свідків та досліджених письмових доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що принаймні з кінця квітня 2022 року обвинувачена ОСОБА_7 перейшла на бік ворога та працювала у створеному окупантами на той момент незаконному правоохоронному органі.
Судом також надано оцінку дослідженим доказам в контексті їх належності та допустимості. За цими критеріями докази повністю відповідають вимогам КПК України, оскільки вони були зібрані з повним дотриманням порядку, визначеного КПК України та мають відношення до даного кримінального провадження.
З показань всіх допитаних свідків в їх поєднанні з дослідженими письмовими доказами, судом поза розумним сумнівом встановлено, що зайняття ОСОБА_7 посади в незаконному правоохоронному органі окупаційної влади було здійснене нею добровільно, без будь-якого примусу. Про жоден тиск на неї з боку окупантів будь-кому зі свідків ОСОБА_7 не заявляла. 
Вказане свідчить про очевидну добровільність вчинення обвинуваченою дій, спрямованих на перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.
При цьому доводи захисника обвинуваченої щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України у зв`язку з відсутністю достатніх доказів вини ОСОБА_7 , зокрема доказів того, що ОСОБА_7 добровільно перейшла на бік ворога, виконувала функції окупаційної влади або діяла з умислом на шкоду Україні, колегія суддів вважає хибними та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку вони спростовуються поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, що були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, що в даному випадку беззаперечно підтверджують причетність ОСОБА_7 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 
Таким чином, детальний аналіз наявних у справі доказів, дозволяє суду зробити висновок про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими судом доказами і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану. 
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, які характеризують обвинувачену, є особою раніше не судимою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштована, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
З огляду на вищевикладене, враховуючи особу ОСОБА_7 зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті.
Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Санкцією частини 2 статті 111 КК України передбачена обов`язкове застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Таке додаткове покарання щодо ОСОБА_7 є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею кримінальних правопорушень, оскільки забезпечить у сукупності з іншими складовими покарання найбільший виховний ефект покарання.
Також з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_7 під час перебування на посаді співробітника Національної Поліції, особи засудженої та інших обставин справи, суд визнає за неможливе збереження за нею права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та на підставі ч. 2 ст. 55 КК України вважає необхідним призначити їй додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати посади у правоохоронних органах.
В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні державної зради, яке унеможливить певний період часу у майбутньому займати посади у правоохоронних органах.
На переконання суду та враховуючи, що ОСОБА_7 вчинила злочин на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. З урахуванням усіх обставин, загальних засад призначення покарання, обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією майна. Підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.
Крім того, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинено особливо тяжкий злочин, який пов`язаний з державною зрадою, на підставі ст. 54 КК України, суд вважає за необхідне позбавити останню спеціального звання - «майор поліції».
Враховуючи те, що на досудовому розслідуванні запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався, а в ході судового розгляду відповідне клопотання прокурором не подавалось, у суду відсутні законні підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.
Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.
Враховуючи, що судом призначається покарання у вигляді конфіскації майна обвинуваченої, не підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 21.07.2023 (а.с.66-69, т.2) на майно, яке належить ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 297-1, 323, 349, 367-371, 374-376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Визнати винною обвинувачену  ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України і призначити їй покарання у вигляді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади у правоохоронних органах на строк 3 (три) роки та з позбавленням її спеціального звання «майор поліції» та конфіскацією всього належного їй майна.
Запобіжні заходи обвинуваченій ОСОБА_7 не застосовувати.
Початок строку відбування основного покарання ОСОБА_7 обраховувати з дня її фактичного затримання.
Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_7 основного покарання у вигляді позбавлення волі.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2023 року на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 - залишити без змін, у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку для вручення обвинуваченій видати захиснику, а інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий: ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_2 

ОСОБА_3