ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/22632/25
провадження № 2/753/3313/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Котенко Р. В., за участю секретаря судового засідання Бойко К. В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Онищука В. В., представника відповідача адвоката Ступак Т. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року представник позивача адвокат Онищук Віктор Вікторович звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 10 червня 2011 року між сторонами був укладений шлюб. Від даного шлюбу подружжя мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу представник позивача зазначає те, що починаючи з 2022 року, між подружжям почали виникати глибокі розбіжності, зумовлені відмінністю у життєвих позиціях, світоглядних орієнтирах, сімейних цінностях та баченням майбутнього. Подружжя протягом трьох років проживає окремо, спільне господарство не ведє, шлюбних відносин не підтримує. На глибоке переконання позивача збереження шлюбних стосунків не є можливим та суперечить його інтересам. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 16 березня 2026 року.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином.
01 лютого 2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника та його позивача, у якій також зазначив про підтримання позовних вимог та наполягав на їх задоволенні. 
Суд, порадившись на місці, постановив відкласти судове засідання на 04 травня 2026 року для повторного повідомлення відповідача.
У судове засідання з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача. 
04 травня 2026 року від представника відповідача до суду надійшла заява про надання строку на примирення сторін.
Також, 04 травня 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про заперечення щодо надання подружжю строку на примирення.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволені. Додав, що він з відповідачкою перебував у шлюбі близько 15 років. У 2022 році дружина з дітьми виїхала за кордон та з того часу почалися постійні сварки та непорозуміння. Відповідачка приїздила на 3-4 дні в Україну пару разів на рік. Щодо повернення назад в Україну говорила, що не хоче залишати малолітнього сина, який навчається у Швейцарії, самого, не дивлячись на те, що з ним також проживає старша сестра, якій вже виповнилося 22 роки. На примирення з дружиною він не згоден, адже конфлікти між ними існують давно. Крім того, позивач посилався на невірність дружини у шлюбі, тому його рішення про розірвання шлюбу є остаточним.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позицію позивача та зазначив, що позивач намагався зберегти сім`ю та налагодити стосунки, в першу чергу через сина, але спроби не принесли ніяких позитивних результатів. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила суд надати подружжю строк для примирення. Вказала, що дійсно між сторонами були сварки, але подружжя намагалося налагодити стосунки. Влітку 2025 року відповідачка приїздила до Києва та жила з позивачем. В цей час піднімалося питання повернення відповідачки в Україну, але оскільки їх син навчається у Швейцарії та хоче жити там, в інтересах дитини відповідачка проживає з ним та забезпечує його. Відповідачка також приїздила на початку березня 2026 року, однак зустрітись та поговорити з позивачем щодо питань збереження сім`ї їй не вдалося. 
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 10 червня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 740. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5 .
Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини з відповідачем є неможливим. Представник відповідача заперечує проти розірвання шлюбу та просить надати сторонам строк для примирення.
Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу.
Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Ухвалою суду, занесеною у протокол судового засідання від 04.05.2026, у задоволенні клопотання представника відповідача про надання подружжю строку на примирення відмовлено.
За наявності наведених вище обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).
Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 червня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї за актовим записом № 740, - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).
Повне рішення складено 09.06.2026.

Суддя Р. В. Котенко