Справа № 560/18879/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

15 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.09.2025 №25122/03-16, яким відмовлено у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити грошову допомогу, передбачену пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
В обґрунтування позову вказує, що 17.09.2025 звернулася до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення. Листом від 25.09.2025 відповідач повідомив про відсутність підстав для призначення і виплати допомоги, оскільки на момент досягнення пенсійного віку позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті Закону Украйни "Про пенсійне забезпечення". 
Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Вказує, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, що підтверджується документально, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії. Зазначає, що згідно довідки від 02.04.2025 № 71, виданої акціонерним товариством "Укрзалізниця", яке не являється закладом державної або комунальної форми власності, позивач з 01 вересня 2021 року по теперішній час працює на посаді фельдшера. Тому відсутні підстави для виплати позивачці грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки на момент досягнення пенсійного віку позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.
Позивачка - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 02.04.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивачка:
09.04.1986 прийнята на посаду медичної сестри терапевтичного відділення вузлової лікарні станції Шепетівка;
23.04.1987 переведена на посаду медсестри стоматологічного кабінету поліклініки;
24.03.1989 переведена на посаду фельдшера фельдшерсько - акушерського пункту станції Шепетівка - Подільська;
01.12.1997 переведена на посаду завідуючої фельдшерсько - акушерського пункту станції Шепетівка -Подільська;
10.07.2006 переведена на посаду фельдшера ФАП локомотивного депо;
31.12.2015 звільнена з займаної посади по переводу в структурний підрозділ Київська клінічна лікарня на залізничному транспорті №1 філії "Центр охорони здоров`я" ПАТ "Українська залізниця";
01.01.2016 прийнята за переведенням фельдшером здоровпункту локомотивного депо станції Шепетівка;
31.08.2021 звільнена у зв`язку із переведенням для подальшої роботи в Регіональній філії "Південно - Західна залізниця";
01.09.2021 прийнята на посаду фельдшера вищої категорії медичного кабінету передрейсових та післярейсових оглядів виробничого підрозділу локомотивного депо Шепетівка АТ "Українська залізниця" за переведенням з Київської клінічної лікарняні на залізничному транспорті №1.
Згідно архівної довідки виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 02.04.2025 №01-21/288 позивачка 09.04.1986 прийнята на посаду медсестри терапевтичного відділення вузлової лікарні станції Шепетівка та 31.12.2015 звільнена з посади фельдшера по пункту 5 статті 36 КЗпП України.
Відповідно до довідки Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії "Центр охорони здоров`я" АТ "Українська залізниця" від 04.02.2025 №8 позивачка з з 01.01.2016 по 31.08.2021 працювала на посаді фельдшера здоровпункту локомотивного депо станції Шепетівка, звільнена за переведенням в регіональну філію "Південно - Західна залізниця".
Згідно довідки від 02.04.2025 № 71 виданої акціонерним товариством «Укрзалізниця» позивачка з 01 вересня 2021 року дійсно працює у виробничому підрозділі локомотивного депо Шепетівка регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" і обіймає посаду фельдшера вищої категорії медичного кабінету передрейсових та післярейсових оглядів дотепер.
17.09.2025 позивачка звернулася із заявою до органів пенсійного фонду щодо виплати їй грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Страховий стаж позивачки складає 41 рік 11 місяців 12 днів. 
Рішенням від 25.09.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відмовило в призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки довідка, що підтверджує місце роботи на момент виходу на пенсію видана АТ "Укрзалізниця", яка не являється закладом державної або комунальної власності. Отже відсутнє право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки заявниця на момент досягнення пенсійного віку не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсії, позивачка звернулася з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".
Згідно пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. 
Відповідно до пункту 7 Порядку, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивачка з 09.04.1986 працювала на посадах у закладах охорони здоров`я на посадах медичної сестри та фельдшера та станом на 02.04.2025 обіймає посаду фельдшера вищої категорії медичного кабінету передрейсових та післярейсових оглядів виробничого підрозділу локомотивного депо Шепетівка регіональної філії "Південно - Західна залізниця" АТ "Українська залізниця".
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області позивачці відмовлено у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, оскільки згідно довідки від 02.04.2025 № 71, виданої акціонерним товариством "Укрзалізниця", яке не являється закладом державної або комунальної форми власності, позивач з 01 вересня 2021 року по теперішній час працює на посаді фельдшера, на момент досягнення пенсійного віку позивачка не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Відповідно до розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 14.11.1993, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) таких закладів і установ: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри
Зазначений Порядок №909 не містить конкретних вимог щодо організаційно-правової форми указаних закладів та їх підпорядкованості. Крім того відповідно до примітки 2 до цього Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 №938) затверджено Статут акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Товариство).
Відповідно до пункту 2 Статуту товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - підприємства залізничного транспорту). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.
У додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 №938) у переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" вказано Державне територіально-галузеве об`єднання "Південно-Західна залізниця".
Таким чином регіональна філія "Південно - Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" є структурним підрозділом акціонерного товариства "Українська залізниця".
Верховний Суд в постанові від 09.10.2018 у справі №826/11262/15 дійшов висновку, що форма власності акцій, емітентом яких є товариство у якому 100% акцій перебувають у державній власності та які засвідчують участь їх власника у статутному капіталі емітента, є державною.
Отже, позивачка на момент досягнення пенсійного віку працювала на посаді фельдшера як працівник закладу охорони здоров`я у складі установи державної форми власності та виконувала трудові функції, з яким законодавство пов`язує право особи на зарахування до спеціального стажу роботу, що надає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Враховуючи викладення рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.09.2025 №25122/03-16 підлягає скасуванню.
Верховний Суд в постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а дійшов висновку, що норму пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:
- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);
- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону №1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.
Отже відповідач, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для призначення позивачці грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій мав дослідити наявність сукупності таких вимог. При цьому відповідач приймаючи спірне рішення не досліджував наявність у позивачки необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах та неотримання нею до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод і інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод і інтересів.
З врахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених обставин справи, беручи до уваги, що відповідач не дослідив та не надав оцінку всім обставинам, які мають значення для вирішення питання про призначення грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 17.09.2025, з врахуванням висновків суду та за результатом розгляду прийняти рішення.
Враховуючи наведене, позовні вимоги необхідно задовольнити частково.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 25.09.2025 №25122/03-16 про відмову ОСОБА_1 у призначенні грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням висновків суду та за результатом розгляду прийняти рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,54008 , код ЄДРПОУ - 13844159) 	

Головуючий суддя 		О.К. Ковальчук