Справа 524/1438/26
Провадження № 2/524/2537/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі:
головуючого судді Колеснікової О.М.,
секретар судового засідання – Мирошніченко А.В.,
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Автозаводського районного суду м. Кременчука цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив :

23.02.2026 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024 в розмірі 33088,37 грн., з яких сума заборгованості за основним боргом – 7495,23 грн., сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 17648,20 грн., сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» 7944,94 грн та судовий збір в розмірі 2662,40 грн. і витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 21.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідачу було надано кредит в розмірі 7500,00 грн. Строк кредиту 360 днів.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало їй кредит. Відповідач у свою чергу умови договору належним чином не виконала, кредитні кошти у строк встановлений договором не повернула, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.
02.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №02-1/06/2025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» таОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції».
Станом на дату укладання договору факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025, строк дії Договору №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії договору ТОВ «Українські фінансові операції» донараховано відсотки за (106 календарних днів). 7500,00 грн х 1 % = 74,9523 грн х 106 календарних днів = 7944,94 грн.
Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 05.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
08.05.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона позовні вимоги визнала. Просила справу розглянути без її участі.
Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. 
Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибула.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд установив, що 21.09.2024між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 був укладений Договір№4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі – Кредитний договір), за умовами якого Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. (п. 1.2. Кредитного договору). У Розділі 1 Договору сторони погодили умови кредитування: розмір кредиту – 7500,00 грн. (п. 1.2 Кредитного договору), строк кредитування – 360 днів (п. 1.3 Кредитного договору), стандартна процента ставка – 1% на день (п. 1.4.1 Кредитного договору).
За п. 2.1 Кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що зазначено у самому договорі після реквізитів сторін.
Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно із ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до листа АТ КБ «Приватбанк» вих.. № 20.1.0.0.0/7-260407/71225-БТ від 14.04.2026  ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 21.09.2024 було зараховано 7500,00 грн. Згідно із довідкою ТОВ «Пейтек» вих. №20250610-1058 від 10.06.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_1 21.09.2025 кошти в сумі 7500,00 грн. від ТОВ «Лінеура Україна».
Згідно з наданим ТОВ «Лінеура Україна» розрахунком заборгованість відповідача за Кредитним договоромстаном на 02.06.2025 становила 28893,43грн. та складалася із заборгованості за тілом кредиту – 7495,23 грн., заборгованості за процентами в розмірі – 17648,20 грн. та 3750,00 грн. штрафних санкцій.
02.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу №02-1/06/2025, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» таОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції».
Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в розмірі 28893,43грн., що складалася із заборгованості за тілом кредиту – 7495,23 грн., заборгованості за процентами в розмірі – 17648,20 грн. та 3750,00 грн. штрафних санкцій.
Станом на дату укладання договору факторингу №02-1/06/2025 від 02.06.2025, строк дії Договору №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії договору ТОВ «Українські фінансові операції» донараховано відсотки за (106 календарних днів). 7500,00 грн х 1 % = 74,9523 грн х 106 календарних днів = 7944,94 грн.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно змісту ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
За ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до п. 5.1.3. Кредитного договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України "Про споживче кредитування", що забезпечить доведення до відома споживача такого факту.
Позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на законних підставах. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Як встановлено судом, первісний кредитор свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти.
Порушивши умови Кредитного договору свої зобов`язання ОСОБА_1 за договором своєчасно не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого.
При зверненні до суду ТОВ «Українські фінансові операції» було сплачено 2662 грн. 40 коп. судового збору.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті понесені позивачем документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача та 1331,20 грн підлягають поверненню позивачу із державного бюджету.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. позивач надав копії:договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О. з додатковою угодою №1 від 09.12.2025, акту №4985030 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором №01/08/2024-А від 01.08.2024, заявки №4985030 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.07.2025, детального опису робіт (наданих послуг) №4985030, рахунку на оплату 15.12.2025.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовим та має шаблонний характер з огляду на вид діяльності позивача. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача з 10000,00 грн. до 3000,00 грн.
На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
вирішив:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором №4985030 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21.09.2024 в розмірі 33088,37 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом – 7495,23 грн., сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором – 17648,20 грн., сума заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» 7944,94 грн.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір в розмірі 1331,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» №286 від 03.02.2026 в розмірі 1331,20 грн.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, адреса місцезнаходження: 04070, місто Київ, вул.Глибочицька, будинок 40, приміщення 19 літ. «Н», «П».
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 02 червня 2026 року.

Суддя О.М.Колеснікова