ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6034/26 Справа № 211/3140/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І.О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 211/3140/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді Остапенко В.О.,
суддів Акуленка В.В., Бондар Я.М. 
секретар судового засідання Дяченко Д.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»
відповідач  ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року, яке ухвалено суддею Юзефовичем І.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей про дату складення повного судового рішення матеріали справи не містять, 

УСТАНОВИВ:

В березні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 03 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4188818 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти шляхом перерахування на платіжну картку відповідача. 
26 липня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 4188818, укладеним з ОСОБА_2 . 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача становить 123 300 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу. 
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором № 4188818 від 03 грудня 2023 року в розмірі 69 000 грн, яка складається з: 15 000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 35 400 грн - нараховані проценти первісним кредитором; 18 600 грн - проценти нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн та судовий збір в розмірі 1 355 грн 60 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Українські фінансові операції» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість зі сплати процентів за Договором № 4188818 від 03 грудня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту в загальній сумі 90 900 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково застосовував висновки Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду та Конституційного Суду України не врахував критерій подібності даних правовідносин, що виключає застосування таких висновків у межах даного спору. Суд першої інстанції застосовуючи висновки Верховного Суду в іншій інтерпретації та не звернув увагу на наявність поденного розрахунку заборгованості згідно договору і не здійснив його перерахунок, а на власний розсуд визначив розмір процентів. Крім того, предметом Рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, на яке посилається суд першої інстанції, було правове дослідження встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами, при цьому предмет спору у даній справі не є стягнення неустойки.
З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мають нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, а з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, з 21 серпня 2024 року по 21 січня 2025 року - в розмірі денної процентної ставки не більше 1%. Однак, суд здійснив розрахунок процентів без урахування зазначених вище законодавчих вимог. Враховуючи законодавчі обмеження щодо денної відсоткової ставки, розмір процентів склав би: за період із 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року – 2,5 %; 15 000 грн * 119 днів * 2,5 % = 44 625 грн; за період із 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року – 1,5 %; 15 000 грн * 119 днів * 1,5 % = 26 775 грн; за період із 21 серпня 2024 року по 17 листопада 2024 року – 1 %; 15 000 грн * 88 днів * 1% = 13 200 грн, а разом – 90 900 грн, що помилково не було враховано судом першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення. 
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, зазначено, що у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів звертає увагу, що оскільки ТОВ «Українські фінансові операції» фактично оскаржує рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, апеляційний суд не переглядає зазначене рішення в частині, що стосується задоволення позову.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Українські фінансові операції» - адвоката Лисенка Д.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Константинова О.Г., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового рішення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 1, 2статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, виснував, заявлений до стягнення розмір процентів за кредитним договором підлягає зменшенню з 20 579,4875 грн. до 2494,25 грн., що відповідатиме вищезазначеним принципам розумності, справедливості та пропорційності.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, наступне.
03 грудня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4188818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 15 000 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % в день за стандартною процентною ставкою, що застосовується в межах строку кредитування та зниженою процентною ставкою, що становить 1 % в день на умовах визначених п. 1.4.2 договору.
26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 4188818.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість за Кредитним договором № 4188818 від 03 грудня 2023 року в розмірі 123 300 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15 000 грн, заборгованості по процентам первісному кредитору - 71 100 грн, заборгованість по процентам перед позивачем в розмірі 37 200 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Даним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування».
Зокрема, ст. 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1 %, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті.
Оскільки договір № 4188818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був укладений 03 грудня 2023 року, тобто до набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідачки не могла становити 1 %.
При цьому, положення ч. 5 ст. 8 Закону України № 1734-VIII «Про споживче кредитування», внесені згідно із Законом України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, не вказують на недійсність або нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1 %). Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження.
При цьому, укладаючи договір № 4188818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 грудня 2023 року, сторони визначили розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідачка не оспорювала укладення нею кредитного договору.
Відповідно, з огляду на оплатний характер договору про споживчий кредит, суд першої інстанції мав врахувати обмеження, визначені ч. 5 ст. 8 Закону України № 1734-VIII «Про споживче кредитування» та пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» та здійснити перерахування розміру процентів за користування, які могли бути нараховані ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» за користування кредитом та стягнути її з відповідачки.
Підстави для застосування зниженою процентної ставки 0,01% за кожен день користування кредитом відповідно до пункту 1.4.2 Договору відсутні.
Таким чином враховуючи законодавчі обмеження щодо денної відсоткової ставки, розмір процентів становить: за період із 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року – 2,5 %; 15 000 грн * 119 днів * 2,5 % = 44 625 грн; за період із 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року – 1,5 %; 15 000 грн * 119 днів * 1,5 % = 26 775 грн; за період із 21 серпня 2024 року по 17 листопада 2024 року – 1 %; 15 000 грн * 88 днів * 1% = 13 200 грн, а разом – 90 900 грн
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за процентами за договором № 4188818 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03 грудня 2023 року в розмірі 90 900 грн.
Суд першої інстанції, зменшуючи розмір стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, послався на правову позицію, викладену у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23.
Проте, посилання суду першої інстанції на вказану вище постанову Верховного Суду, в якій наявне посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року № 902/417/18, є помилковим оскільки у пункті 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року зазначено наступне:
«З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».
Аналіз наведених норм права та обставин справи не надають суду право зменшити розмір відсотків встановлених кредитним договором, з урахуванням застосування до них розміру, визначеному Законом України «Про споживче кредитування».
У спірних правовідносинах, з урахуванням вищенаведеного, не можуть бути застосовані вимоги пункту 5 частини3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру відсотків.
Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом про стягнення із відповідача кредитної заборгованості у розмірі 123 300 грн, за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмір 2 422, 40 грн, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 105 900 грн, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 080 грн 60 коп. (85,89 % задоволених позовних вимог), і відповідно зменшити стягнуту судом суму судового збору.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, пропорційно задоволених позовних вимог позивача, з відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 589 грн. Разом з тим, судом першої інстнації, враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, розмір витрат на професійну правничу допомогу було зменшено до 8 000 грн, тому рішення суду першої інстанції в цій частині, враховуючи те, що відповідачем воно не оскаржено, має бути залишено без змін.
Відповідно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 3 120 грн 90 коп.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» - задовольнити.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» нарахованих процентів первісним кредитором в розмірі 35 400 грн та нарахованих процентів Товариством з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в розмірі 18 600 грн та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» проценти за Договором № 4188818 від 03 грудня 2023 року в розмірі 90 900 (дев`яноста тисяч дев`ятсот) грн.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року змінити, збільшивши визначений до стягнення загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 4188818 від 03 грудня 2023 року із суми 69 000 грн до суми 105 900 (сто п`ять тисяч дев`ятсот) грн.
Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2026 року змінити, збільшивши стягнутий ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» розмір судового збору з 1 355 грн 60 коп до 2 080 (дві тисячі вісімдесят) грн 60 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 120 (три тисячі сто двадцять) грн 90 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 30 квітня 2026 року. 

Головуючий: 

Судді: