П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36319/25	

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.
Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г.
при секретарі – Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №56546/15-32-07-07-23 від 15.10.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податковим органом була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічними контрактами за період діяльності з 27.09.2020 року по 19.09.2025 року. 
За результатами перевірки складено Акт №52264/15-32-07-07-18 від 26.09.2025 року, яким встановлено порушення підприємством вимог валютного законодавства в частині несвоєчасного надходження імпортної продукції за контрактами, укладеними з іноземними контрагентами.
Внаслідок встановлення вказаних порушень та винесення Акту №52264/15-32-07-07-18 від 26.09.2025 року про результати перевірки, 15.10.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №56546/15-32-07-07-23 про накладення на підприємство штрафних санкцій.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №56546/15-32-07-07-23 від 15.10.2025 року.
Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 13376,14 грн. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що враховуючи положення абзацу 38 ст. 1 Закону України від 16.04.1991 № 959- ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», із змінами і доповненнями, моментом здійснення імпорту є момент перетину товару митного кордону України або переходу права власності на товар, що експортується або імпортується від продавця до покупця». 
Граничний строк розрахунків, встановлений Національним банком України є імперативним та не залежить від умов чи строків розрахунків (строків поставок товарів, виконання робіт, надання послуг), узгоджених сторонами у відповідних контрактах, в тому числі погодженого відстрочення, розстрочення виконання зобов`язань тощо.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ” (далі – підприємство, ТОВ “СП 3 ЦІ ПЕГАС СТ”) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом – 41720136.
25.08.2021 року між компанією “SANY HEAVY MACHINERY LIMIRED” (як продавцем) та ТОВ “СП З ЦІ ПЕГАС СТ” (як покупцем) було укладено Контракт №SYUKR21029 (далі - Контракт від 25.08.2021 року), за п.2 якого продавець продає, а покупець купує товар відповідно до вказаного Контракту. 
Відповідно до п.1 Специфікації №SYUKR21029-1 товаром є екскаватори, моделі SY155W, кількістю у 2 шт., загальною вартістю 215 416,00 дол. США. 
Згідно п.2.1 та п.2.2 Специфікації №SYUKR21029-1 покупець сплачує 64 625,00 дол. США шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно Специфікації протягом 20 днів від дати підписання цієї Специфікації, а також сплачує 150791,00 дол. США шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж 180 днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження. 
За п.3 Специфікації №SYUKR21029-1 умовами поставки визначено CIF Одеса, Чорноморськ. Товар має бути готовий до відвантаження протягом 50 днів з моменту отримання продавцем попередньої оплати за товар, що визначена пунктом 2.1 Специфікації до Контракту.
На виконання умов Контракту від 25.08.2021 року було здійснено оплату за товар у загальній сумі 215 416,00 дол. США, а саме:
31.08.2021 року на суму 41 528,00 дол. США,
27.09.2021 року на суму 23 097,00 дол. США,
27.10.2022 на суму 150 791,00 дол. США.
Вищевказані грошові надходження підтверджуються платіжним дорученням міжнародної платіжної системи SWIFT, та сторонами не заперечується.
20.10.2021 року вищевказаний товар був завантажений на морське судно та відправлений у пункт призначення, на підтвердження чого надано коносамент №HOEGHK67CSUI0002 від 20.10.2021 року.
При цьому, 06.12.2021 року між ТОВ “СП З ЦІ ПЕГАС СТ” (як продавцем) та компанією “Limited Liability Company “Uttema” (як покупцем) було укладено Контракт №804/348-21-10 та Специфікацію №1 від 06.12.2021 року до Контракту №804/348-21-10, за умовами яких продавець був зобов`язаний поставити, а покупець – прийняти та оплатити товар по кількості і вартості, узгоджених сторонами у Специфікації до даного Контракту, а саме - екскаватори, моделі SY155W, кількістю у 2 шт., загальною вартістю 225 000,00 дол. США. Умови оплати – 100% оплати одним або декількома платежами до 10.12.2022 року. Строк відвантаження – товар буде передано покупцю до 10.12.2021 року.
09.12.2021 року вищевказаний товар прибув до Чорноморського морського порту, відвантажений під митним контролем Одеської митниці ДФС, режим – тимчасове ввезення, що підтверджується нарядом №040/4760, який був складений експедитором – приватним підприємством “ 777”.
18.12.2021 року, після прибуття товару на митну територію України була складена митна декларація за формою IM 31, яка засвідчила факт прибуття товару на митну територію в митному режимі тимчасового ввозу. 
Враховуючи скрутне фінансове положення позивача та відсутність надходження оплати за товар від компанії “Limited Liability Company “Uttema” через неможливістю ведення своєї господарської діяльності, до Специфікації №1 від 06.12.2021 року було укладено Додаткову угоду №1 від 03.01.2023 року, відповідно до якої було змінено загальну вартість товару на 205 000,00 дол. США. Враховуючи вказане, правовий статус тимчасово ввезеного товару було продовжено, що підтверджується митною декларацією за формою IM 31, яка була складена 20.01.2023 року.
Окрім того, 04.01.2023 року, для погашення заборгованості перед позивачем (кредитором), було укладено Додаткову угоду №2 до Контракту №804/348-21-10, яким було визначено нового боржника по вищевказаним зобов`язанням – компанію “FADRUPEMAR S.R.L.” замість компанії “Limited Liability Company “Uttema”.
За п.1.3 Додаткової угоди №2 до Контракту №804/348-21-10 новий боржник зобов`язаний включити до своїх зобов`язань перед кредитором борг у розмірі 205 000,00 дол. США та погасити двома платежами: 125 000,00 дол. США до 28.02.2023 року, та 80 000,00 дол. США до 30.09.2023 року.
Враховуючи вищевказане, 14.02.2023 року товар було задекларовано в митному режимі постійного ввозу, що підтверджується примірником митної декларації за формою IM 40.
На виконання умов Додаткової угоди №2 до Контракту №804/348-21-10, компанією “FADRUPEMAR S.R.L.” було здійснено оплату за товар у загальній сумі 205 000,00 дол. США, а саме:
17.02.2023 року здійснено оплату у розмірі 130 000,00 дол. США, 
27.04.2023 року здійснено оплату у розмірі 75 000,00 дол. США.
Вищевказані надходження на розрахунковий рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням міжнародної платіжної системи SWIFT, та сторонами не заперечуються.
Крім того, 19.09.2021 року між компанією “SANY HEAVY MACHINERY LIMIRED” (як продавцем) та ТОВ “СП З ЦІ ПЕГАС СТ” (як покупцем) було укладено Контракт №SYUKR21030 (далі - Контракт від 19.09.2021 року), за п.2 якого продавець продає, а покупець купує товар відповідно до вказаного Контракту. 
Відповідно до п.1 Специфікації №SYUKR21030-1 товаром є екскаватори, моделі STR30C-8, кількістю у 2 шт., загальною вартістю 45 560,00 дол. США. 
Згідно п.2.1 та п.2.2 Специфікації №SYUKR21030-1 покупець сплачує 10 000,00 дол. США шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця згідно Специфікації протягом 20 днів від дати підписання цієї Специфікації, а також сплачує 35 560,00 дол. США шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж 7 днів від дати повідомлення про готовність товару до відвантаження. 
За п.3 Специфікації №SYUKR21029-1 умовами поставки визначено CIF Одеса, Чорноморськ. Товар має бути готовий до відвантаження протягом 45 днів з моменту отримання продавцем оплати.
На виконання умов Контракту від 19.09.2021 року було здійснено оплату за товар у загальній сумі 45 560,00 дол. США, а саме:
27.09.2021 року на суму 10 000,00 дол. США,
30.11.2021 року на суму 35 560,00 дол. США.
Вищевказані надходження на розрахунковий рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням міжнародної платіжної системи SWIFT, та сторонами не заперечується.
04.12.2021 року вищевказаний товар був завантажений на морське судно та відправлений у пункт призначення, на підтвердження чого надано коносамент №HOEG7B03CSUI0003 від 04.12.2021 року.
При цьому, 26.01.2022 року між ТОВ “СП З ЦІ ПЕГАС СТ” (як продавцем) та компанією “Limited Liability Company “Uttema” (як покупцем) було укладено Контракт №804/348-22-10 та Специфікацію №1 від 26.01.2022 року до Контракту №804/348-22-10, за умовами яких продавець був зобов`язаний поставити, а покупець – прийняти та оплатити товар по кількості і вартості, узгоджених сторонами у Специфікації до даного Контракту, а саме - екскаватори, моделі STR30C-8, кількістю у 2 шт., загальною вартістю 52 840 дол. США. Умови оплати – 100% оплати одним або декількома платежами до 26.01.2023 року.
25.01.2022 року вищевказаний товар прибув до Чорноморського морського порту, відвантажений під митним контролем Одеської митниці ДФС, режим – тимчасове ввезення, що підтверджується нарядом №890, який був складений експедитором – товариством з обмеженою відповідальністю “ГРЕЙМАР”. 04.02.2022 року була складена митна декларація за формою IM 31, яка засвідчила факт прибуття товару на митну територію в митному режимі тимчасового ввозу. 
Враховуючи скрутне фінансове положення позивача та відсутність надходження оплати за товар від компанії “Limited Liability Company “Uttema” через неможливістю ведення своєї господарської діяльності, до Специфікації №1 від 26.01.2022 року було укладено Додаткову угоду №1 від 03.01.2023 року, відповідно до якої було змінено загальну вартість товару на 35 000,00 дол. США. Враховуючи вказане, правовий статус тимчасово ввезеного товару було продовжено, що підтверджується митною декларацією за формою IM 31, яка була складена 20.01.2023 року.
Окрім того, 04.01.2023 року, для погашення заборгованості перед позивачем (кредитором), було укладено Додаткову угоду №2 до Контракту №804/348-22-10, яким було визначено нового боржника по вищевказаним зобов`язанням – компанію “FADRUPEMAR S.R.L.” замість компанії “Limited Liability Company “Uttema”.
Враховуючи вищевказане, 14.02.2023 року товар було задекларовано в митному режимі постійного ввозу, що підтверджується примірником митної декларації за формою IM 40.
На виконання умов Додаткової угоди №2 до Контракту №804/348-22-10, компанією “FADRUPEMAR S.R.L.” було 17.02.2023 року здійснено оплату у розмірі 35 000,00 дол. США.
Вищевказане надходження на розрахунковий рахунок позивача підтверджується платіжним дорученням міжнародної платіжної системи SWIFT, та сторонами не заперечуються.
Водночас, на підставі направлення, виданого Головним управлінням ДПС в Одеській області, відповідно до отриманої податкової інформації НБУ, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, надісланої ДПС України (листами від 28.09.2022 року №11625/7/99-00-07-05-01-07, від 02.11.2022 року №13439/7/99-00-07-05-02-07, від 01.02.2023 року №2238/7/99-00-07-05-02-07, від 11.04.2023 року №7743/7/99-00-07-05-02-07), на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 03.09.2025 року №9173-п, була проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю “СП З ЦІ ПЕГАС СТ” з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічними контрактами, зокрема, але не виключно, від 25.08.2021 року №SYUKR21029, від 19.09.2021 року №SYUKR21030 за період діяльності з 27.09.2020 року по 19.09.2025 року.
За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №52264/15-32-07-07-18 від 26.09.2025 року (далі – Акт), в якому було зазначено про встановлення наступних порушень:
- п.1,3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, з урахуванням пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5, із змінами і доповненнями, по розрахункам за Контрактом від 25.08.2021 року №SYUKR21029, укладеним з нерезидентом - компанією SANY MACHINERY LIMITED, Китай (дати здійснення операцій – 31.08.2021, 27.09.2021, 27.10.2022), на суму 41 528,00 дол. США – 174 дні, на суму 23 097,00 дол. США – 147 днів, на суму 85 416,00 дол. США – 3 дні;
- п.1,3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, з урахуванням пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5, із змінами і доповненнями, по розрахункам за Контрактом від 19.09.2021 року № SYUKR21030 укладеним з нерезидентом - компанією SANY AUTOMOBILE MANUFACTURING Co. LTD, Китай (дата здійснення операції – 03.12.2021 року), на суму 35 560,00 дол. США – 80 днів.
В Акті також було зазначено, що на виконання умов Контракту від 25.08.2021 року позивачем було здійснено оплату за товар у загальній сумі 215 416,00 дол. США, а саме: 31.08.2021 року на суму 41 528,00 дол. США – граничний термін надходження товару був встановлений до 30.08.2022 року, 27.09.2021 року на суму 23 097,00 дол. США – граничний термін надходження товару 26.09.2022 року, 27.10.2022 року - граничний термін надходження товару 24.04.2023 року. Крім того, на виконання умов Контракту від 19.09.2021 року позивачем було здійснено оплату за товар у загальній сумі 45 560,00 дол. США, а саме: 27.09.2021 року на суму 10 000,00 дол. США (незначна сума, граничні терміни розрахунків не поширюються), 30.11.2021 року на суму 35 560,00 дол. США – граничний термін надходження товару був до 02.12.2022 року.
У висновках Акту зазначено, що перевіркою встановлено про порушення підприємством п.1,3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII “Про валюту і валютні операції”, з урахуванням пункту 14-2 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 року №18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану”, із змінами внесеними постановою Правління НБУ від 04.04.2022 року №68 та постановами Правління НБУ від 07.06.2022 року №113, від 07.07.2022 року №142, в частині несвоєчасного надходження імпортної продукції за Контрактом від 25.08.2021 року №SYUKR21029 по розрахунках з компанією SANY MACHINERY LIMITED, Китай: у сумі 41 528,00 дол. США за період з 31.08.2022 року по 20.02.2023 року - 174 дні, у сумі 23 097,00 дол. США за період 27.09.2022 року по 20.02.2023 року - 147 днів, у сумі 85 416,00 дол. США за період 25.04.2023 року по 27.04.2023 року - 3 дні; за Контрактом від 19.09.2021 року №SYUKR21030 по розрахунках з компанією SANY AUTOMOBILE MANUFACTURING Co. LTD, Китай у сумі 35 560,00 дол. США за період 03.12.2022 року по 20.02.2023 року.
Враховуючи вищевказане, контролюючим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №56546/15-32-07-07-23 від 15.10.2025 року, яким на підприємство накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 114 678,27 грн.
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/36319/25.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку , що за Контрактами від 25.08.2021 року №SYUKR21029 та від 19.09.2021 року №SYUKR21030 в момент фактичного перетину товарів митного кордону (09.12.2021 року та 25.01.2022 року) закінчилися граничні строки розрахунків за операціями з імпорту товарів, а тому будь-якого порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічній діяльності не було, оскільки товар позивача за вказаними Контрактами прибув у межах строків, встановлених чинним законодавством, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування контролюючим органом штрафних санкцій в частині несвоєчасного надходження імпортної продукції за контрактами, укладеними з іноземними контрагентами.
Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства встановлено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі Закон №2473-VIII).
З преамбули Закону №2473-VIII вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Відповідно до пояснювальної записки проекту Закону метою Закону №2473-VIII є встановлення режиму валютного регулювання, який передбачає вільне проведення валютних операцій їх суб`єктами, що має на меті покращення простоти проведення таких операцій, покращення інвестиційного клімату та інвестиційної привабливості України, а також реалізацію зобов`язань, прийнятих Україною згідно Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.
Статтею 12 Закону №2473-VIII врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 та 5 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" визначено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону №2473-VIII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону №2473-VIII).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма статті 13 Закону №2473-VIII).
Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 ст.1-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
Колегія судів вважає, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом №2473-VIII, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Постановою Правління НБУ №5 від 02.01.2019 затверджено «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті» (далі Положення №5). Пунктом 5 постанови передбачено, що вона набирає чинності з дня введення в дію Закону про валюту.
Пунктом 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5, визначено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Так у постанові від 13.03.2025 у справі №560/19941/23 Верховний Суд зазначив, що із системного аналізу наведених норм слідує, що стаття 12 Закону №2473-VIII чітко визначає порядок запровадження заходів захисту, таких, зокрема, як встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту чи імпорту товарів. Цей порядок передбачає процедурні вимоги до конкретних заходів захисту: ведення на підставі рішення Правління НБУ, обмеження строку дії заходів до шести місяців із можливістю продовження, а також дотримання загального ліміту у 18 місяців протягом 24 місяців.
Водночас Постанова Правління НБУ №5 від 02.01.2019 не була прийнята відповідно до правил загального режиму валютного регулювання. Вона запроваджувала заходи захисту відповідно до Закону №2473-VIII, зокрема встановлюючи граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у 365 календарних днів, проте мала спеціальний характер.
Відповідно до підпункту 2 пункту 7 розділу II Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7 (далі - Інструкція) банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Перевищення граничних строків розрахунків дозволяється на підставі висновку (п. 4 Розділу І Інструкції).
Відповідно до пп.3 п.3 Розділу І Інструкції - висновок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, виданий на продовження граничних строків розрахунків, установлених Національним банком.
Банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу ІМ-40 Імпорт, ІМ-41 Реімпорт, ІМ-51 Переробка на митній території, ІМ-72 Безмитна торгівля, ІМ-75 Відмова на користь держави, ІМ-76 Знищення або руйнування (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД) (підпункт 3 пункту 9 розділу II Інструкції).
Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом встановлено порушення позивачем пунктів 1, 3 статті 13 Закону № 2473-VIII та п.21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого Постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5, із змінами і доповненнями.
Як вже зазначалося, приписами частини 5 статті 13 Закону №2473-VIII передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Контролюючим органом за порушення вищевказаних пунктів Закону №2473-VIII нараховано позивачеві пеню у розмірі 1 114 678,27 грн.
Так, податковим органом було встановлено порушення по розрахункам за Контрактом від 25.08.2021 року №SYUKR21029, (дати здійснення операцій – 31.08.2021, 27.09.2021, 27.10.2022) на суму 41 528,00 дол. США – 174 дні, на суму 23 097,00 дол. США – 147 днів, на суму 85 416,00 дол. США – 3 дні; а також по розрахункам за Контрактом від 19.09.2021 року №SYUKR21030 (дата здійснення операції – 03.12.2021 року), на суму 35 560,00 дол. США – 80 днів.
Суд першої інстанції вказав, що за Контрактами від 25.08.2021 року №SYUKR21029 та від 19.09.2021 року №SYUKR21030 в момент фактичного перетину товарів митного кордону (09.12.2021 року та 25.01.2022 року) закінчилися граничні строки розрахунків за операціями з імпорту товарів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що Закон України «Про валюту і валютні операції» не передбачає тлумачення терміну день митного оформлення продукції, що експортується/імпортується. Це питання регулюється митним та валютним законодавством.
Позивач відповідно до Закону №959-ХІІ є юридичною особою, яка має право здійснювати зовнішньоекономічну діяльність.
За змістом абзацу десятого статті 1 Закону №959-ХІІ та абзацу третього підпункту 1.1 Інструкції №136 експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів.
При цьому моментом здійснення експорту (імпорту) відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону №959-ХІІ є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.
Аналізуючи положення наведених вище нормативно-правових актів, Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 у справі №П/811/2370/15 (провадження №К/9901/25888/18), дійшов висновку про те, що моментом вчинення експортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 1, 2, 4 Закону №185/94-ВР, є момент фактичного перетину експортованим товаром митного кордону України, а отже, саме з цієї дати має брати початок відліку встановленого законом строку валютного контролю.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № П/811/72/16.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про валюту і валютні операції» та Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 № 185/94-ВР, який був чинний раніше і регулював відповідні правовідносини, однаково регулюють дату початку відліку строку для зарахування валютної виручки при здійсненні розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Верховний Суд у подальшому не відступав від своєї правової позиції про визначення моменту вчинення імпортної операції для застосування відповідальності за несвоєчасне надходження валютної виручки.
Отже, визначальним є саме момент фізичного перетину товаром митного кордону держави. Імпортований товар вважається таким, що вивезений з митної території України з моменту перетину митного (державного) кордону України, а не з моменту оформлення митної декларації.
Як вбачається за Контрактом від 25.08.2021 року №SYUKR21029 товар прибув до морського порту м. Чорноморська 09.12.2021 року, був відвантажений та знаходився під митним контролем Одеської митниці ДФС, режим – тимчасове ввезення, що підтверджується нарядом №040/4760, який був складений експедитором – приватним підприємством “ 777”. З-під митного контролю не виводився та знаходився у такому режимі до моменту його оформлення в режимі постійного ввозу – 14.02.2023 року. Також, за Контрактом від 19.09.2021 року №SYUKR21030 товар прибув до морського порту м.Чорноморська 25.01.2022 року, був відвантажений та знаходився під митним контролем Одеської митниці ДФС, режим – тимчасове ввезення, що підтверджується нарядом №890, який був складений експедитором – товариством з обмеженою відповідальністю “ГРЕЙМАР”. З-під митного контролю не виводився та знаходився у такому режимі до моменту його оформлення в режимі постійного ввозу -14.02.2023 року.
Податковим органом нараховано прострочення, орієнтуючись на дату остаточного митного оформлення (лютий 2023 року) або дату надходження коштів від перепродажу.
За Контрактом №SYUKR21029 товар перетнув кордон 09.12.2021 (через 3 місяці після оплати).
За Контрактом №SYUKR21030 товар перетнув кордон 25.01.2022 (через 1,5 місяця після оплати). Обидві дати знаходяться далеко в межах дозволених 365 днів.
Наряди №040/4760 та №890 від експедиторів є належними доказами того, що товар не просто "десь у морі", а вже фактично імпортований.
Для нарахування пені за ст. 13 Закону №2473 необхідний факт неотримання товару резидентом. Оскільки товар був отриманий (хоч і зберігався під митним контролем), склад порушення відсутній. Тривале перебування в режимі тимчасового ввезення до лютого 2023 року не є порушенням валютного законодавства — це питання лише митного режиму.
Пункт 21 Положення №5 визначає порядок зняття операції з банківського контролю, але не може змінювати суть Закону №2473. Якщо товар отримано у власність (що підтверджено експортною декларацією КНР та коносаментом) — імпорт відбувся вчасно, а отже, підстав для нарахування пені за "прострочення імпорту" немає.
За таких обставин, суд першої інстанції правомірно вказав, що момент перетину кордону є визначальним. Оскільки дати 09.12.2021 та 25.01.2022 підтверджені документально, штрафні санкції за прострочення (174, 147 чи 80 днів) нараховано ДПС незаконно, оскільки товар позивача за вказаними Контрактами прибув у межах строків, встановлених чинним законодавством. 
Резюмуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги відповідача колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Пунктом першим частини першої статті 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Керуючись ст. 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 28 квітня 2026 року . 

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова