Справа № 526/1193/26
Провадження № 1-кп/526/238/2026

В И Р О К
іменем України

20 травня 2026 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження №12026175560000028 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Новоджереліївська Брюховецького району Краснодарського краю, РФ, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого – 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, 
встановив:
згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.
За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень ч.8 ст.15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
У свою чергу, за ч.9 ст.15 зазначеного закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Натомість, згідно ч.10 ст.15 цього закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 у квітні 2024 року (точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим), перебуваючи у місті Гадяч Миргородського району, Полтавської області, у невстановленому в ході проведення досудового розслідування телеграм каналі, знайшов оголошення про виготовлення та продаж посвідчення водія.
В той же момент, ОСОБА_4 перебуваючи у місті Гадяч, Миргородського району, Полтавської області, у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, але не пізніше кінця квітня 2024 року, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, через мережу Інтернет замовив у невстановленої слідством особи діючи за попередньою змовою з нею, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 . При цьому ОСОБА_4 через мережу Інтернет надав вказаній особі фотокартку з власним зображенням, необхідну для виготовлення даного документа, та повідомив свої персональні дані.
Після цього, ОСОБА_4 отримав поштою від невстановленої особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 з дозволом керування транспортними засобами категорії «В1», «В», начебто видане, згідно його змісту, 07.05.2024 р. територіальним сервісним центром 8041, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, та містить фотозображення ОСОБА_4 .
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів
№СЕ-19/117-26/4406-ДД від 13.03.2026, бланк посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК Україна. Зам. 24-9623. 2024 р. ІІ кв.», заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу (тобто є підробленим).
Крім цього, 04 березня 2026 року близько 20 год. 20 хвилин в місті Гадяч Миргородського району Полтавської області по вулиці Лохвицькій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-2108», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВнП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за порушення правил дорожнього руху України.
Після цього, ОСОБА_4 , у вказаному місці та час, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, пред`явив працівникам СРПП ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке начебто надає йому право керування транспортними засобами, чим використав завідомо підроблений документ. 
Правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_4 : 
-за фактом підроблення документу: своїми умисними протиправними діями, які виразились у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його, вчинене групою осіб за попередньою змовою ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.358 КК України 
-за фактом використання завідомо підробленого документу: своїми умисними протиправними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, фактичні обставини справи не заперечував.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд відповідно до вимог ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також у відповідності до ч.2 ст. 66 КК України наявність на утриманні однієї неповнолітньої дитини.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 та ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання:
- за ч. 3 ст. 358 КК України 1 рік позбавлення волі ;
- за ч. 4 ст. 358 КК України 1 рік обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 2228 грн. 50 коп. на користь держави.
Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на пластиковій основі з вихідними топографічними даними «ПК «Україна» Зам.24-9623.2024 р ІІ кв.», заповнене на ім`я ОСОБА_4 – знищити.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1