П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/38222/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В. Місце ухвалення рішення: м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 вирішено адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 в період з 25.03.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, а Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 31.12.2022, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, а Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
16.03.2026 до суду від позивача надійшла заява (вх. №28642/26), в якій просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 року у справі № 420/38222/24 шляхом стягнення з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 суми перерахованого грошового забезпечення в розмірі 95417,83 грн. (дев`яносто п`ять тисяч чотириста сімнадцять грн. 83 коп.). 
В обґрунтування заяви зазначили, що військовою частиною на виконання рішення суду нараховано до виплати заявнику 95417,83 грн. 22.01.2026 року Військовою частиною НОМЕР_2 надано звіт про виконання рішення суду за яким виплата нарахованої на виконання судового рішення по даній справі в сумі 95417,83 грн не здійснена внаслідок відсутності виділення відповідних коштів, про що остання послідовно зазначає у поданих до суду звітах про виконання судового рішення.
Розпорядженням керівника апарату Одеського окружного адміністративного суду №189 від 30.04.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл заяви про справі №420/38222/24.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025 визначено головуючого суддю Скупінську О.В. для розгляду заяви.
Ухвалою суду від 01.05.2026 постановлено прийняти заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чернохатнього Д.А. (вх. №28642/26 від 16.03.2026) позивача про встановлення або зміну способу виконання рішення суду до розгляду у судовому засіданні; призначити судове засідання з розгляду заяви 13 травня 2026 року об 12 год 00 хв у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №23 (2-й поверх); витребувати від Військової частини НОМЕР_2 розрахунок заборгованості, нарахованої позивачу на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі від 15.04.2025 у справі №420/38222/24 та відомості щодо фактичної виплати такої заборгованості.
04.05.2026 від представника відповідача Військової частини НОМЕР_2 надійшли пояснення (вх. №ЕС/47613/26) з проханням залишити заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду без задоволення; розгляд заяви провести за відсутності сторони відповідача.
У вказаних поясненнях зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_2 проведено розрахунок грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 31.12.2022 та грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, також за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено на 01 січня календарного року.
Військовою частиною НОМЕР_2 на виконання вимог п 4.4.2. Алгоритму опрацювання документів щодо неоскарження рішень судів, виконання рішень судів, які набрали законної сили та потребують видатків державного бюджету для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям отримано погодження старшим начальником щодо визначеної суми грошових коштів для виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 по справі № 420/38222/24. У зв`язку з відсутністю достатнього та своєчасного фінансування витрат військової частини на оплату судових рішень, військова частина НОМЕР_2 вимушена щомісячно звертатись до фінансово-економічного управління ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявкою щодо фінансування витрат на оплату судового збору та здійснення оплати на виконання рішень суду. 01.08.2025, 09.09.2025, 09.10.2025, 07.11.2025, 05.12.2025, 08.01.2026, 10.02.2026, 09.03.2026 та 06.04.2026 Військовою частиною НОМЕР_2 подано до забезпечувального фінансового органу заявку на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 “Інші поточні видатки” за напрямом грошового забезпечення: “стр. №95, в/ч НОМЕР_2 , мол-й серж-т, ОСОБА_1 , дозвіл ВМС рішення у спр. № 420/38222/24 від 15.04.2024р., 95 418 грн.”
Крім того, заявником не надано суду жодних доказів того, що виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі №420/38222/24 відкрито, що державний або приватний виконавець встановив неможливість виконання рішення у визначений спосіб.
Окремо зазначають, що на виконання Директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 24.11.2024 №Д-321/109/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2024 році” та наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 26.11.2024 №271/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у ВМС ЗСУ у 2024 році”, відповідні окремі батальйони територіальної оборони, в тому числі Військову частину НОМЕР_1 , переформовано на попередніх фондах у Військову частину НОМЕР_2 з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_4 , а умовне найменування “Військова частина НОМЕР_1 ” з кодом ЄДРПОУ НОМЕР_5 з 20.02.2025 анульовано.
04.05.2026 від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чернохатнього Д.А. надійшла заява (вх. №ЕС/47667/26), в яких вважає необґрунтованими пояснення відповідача та вказав, що після зміни способу виконання рішення суду у позивачем буде направлено рішення суду на виконання до органів казначейства, якими примусово буде стягнуто з військової частини суму перерахованого грошового забезпечення позивача та завершено виконання рішення суду у даній справі, яке набрало законної сили ще 24.06.2025 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чернохатнього Д.А. (вх. №28642/26 від 16.03.2026) про зміну способу і порядку виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 по справі № 420/38222/24 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2026 року по справі № 420/38222/24, прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву про зміну способу виконання рішення у повному обсязі.
В своїй скарзі апелянт вказує, що представником позивача надавались до суду докази сплати військовою частиною НОМЕР_2 судового збору у рамках інших справ за участю колишніх військовослужбовців даної військової частини. Вказане, на його думку, підтверджує ігнорування військовою частиною виконання рішення суду, зокрема як мінімум часткового виконання рішення суду у даній справі.
Зазначає, що судом першої інстанції упущено тривале невиконання рішення суду з боку відповідача. Так, рішення набрало законної сили починаючи з 24.06.2025 року та станом на 13.05.2026 (як власне й станом на дату подання апеляційної скарги, тобто 27.05.2026) залишається невиконаним з огляду на відсутність фінансування на здійснення виконання рішення суду. Вказана обставина, істотно ускладнює виконання рішення суду, як набрало законної сили, у зв`язку з чим наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення передбачені статтею 378 КАС України.
Також апелянт посилається на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2025 року у справі № 420/25396/24.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що відповідачем вчиняються активні дії для виконання судового рішення в частині забезпечення фінансування, однак внаслідок відсутності бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень судове рішення в частині виплати заборгованості залишається невиконаним, водночас, заявником та позивачем не надано доказів, які б вказували на ускладнення або неможливість виконання судового рішення, а тому суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення не підлягає до задоволення.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За приписами ч. ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Відповідно до ч.2, 3 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ст. 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом) - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно ч.3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що частина 3 статті 378 КАС України визначає невиплату грошових сум на виконання рішення суду протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням як самостійну підставу для заміни способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат виключно для пенсійних та соціальних виплат, соціальних доплат послуг та пільг.
Однак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 у справі № 420/38222/24 стосується виплати позивачу, як військовослужбовцю неотриманого грошового забезпечення та грошової допомоги для оздоровлення, тому положення ч.3 ст. 378 КАС України не застосовуються до даних правовідносин.
Так, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального законодавства, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 420/6671/18 від 24.07.2023.
Так, у постанові від 24.12.2014 у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.
Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а.
Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а сформульовано наступний правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті».
Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.04.2025 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, а Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 25.03.2022 по 31.12.2022, а також грошової допомоги для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати, а Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у справі, який є боржником, не відмовляється виплачувати позивачу вказаних сум, проте виплата таких коштів здійснюється за рахунок відповідних надходжень з Державного бюджету України на фінансування вказаних видатків.
Відповідачем вчинено дії з метою замовлення коштів із Державного бюджету України для виплати позивачу на виконання зазначеного вище судового рішення і при надходженні цих коштів вони будуть виплачені позивачу.
Колегія суддів зазначає, що відсутність коштів для фінансування не є обставиною, яка свідчить про наявність підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 378 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум буде здійснена відповідачем після надходження відповідних сум із державного бюджету.
Апелянт вказує й про те, що військовою частиною НОМЕР_2 здійснюється сплата судового збору у рамках інших справ за участю колишніх військовослужбовців даної військової частини. 
Колегія суддів зазначає, що докази сплати судового збору в інших судових справах за участю інших осіб не є належними, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету розгляду даної заяви та наявності чи відсутності обставин, що роблять неможливим виконання рішення саме щодо ОСОБА_1 .
Щодо посилання апелянта на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2025 року у справі № 420/25396/24, то колегія суддів зазначає, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 18.02.2025р. у справі № 640/7827/22 процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення виникає за наявності виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення. Разом із тим, зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення. Здійснюючи зміну способу і порядку виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст резолютивної частини рішення або змінити обраний судом спосіб захисту порушеного права. Висновки судового рішення щодо способу і порядку його виконання чітко визначені та не можуть бути змінені іншим судовим рішенням без відповідного обґрунтування виняткової необхідності застосування такої зміни рішення.
Натомість, апелянтом не вказано на обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання рішення суду в обраний раніше спосіб захисту порушеного права, що виключає можливість задоволення поданої заяви.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 23 червня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова