Справа № 950/2776/25
Провадження № 2/950/810/26
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 року м. Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області у складі: 
головуючого судді – Косолапа В.М., 
за участі секретаря судового засідання – Ткаченко Я.О., 
представника позивача – Гнипа В.В.,
представника відповідача – Демченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05.10.2020 № 1754980871 у загальному розмірі 51866,62 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.10.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1754980871. За умовами укладеного договору відповідачу надано кредит в розмірі 36925,00 грн. на строк 36 місяців, річні проценти – 0,01 % від суми боргу, щомісячні проценти – 2,49 % від суми кредиту.
Кредит надано позичальнику шляхом безготівкового перерахування.
Право вимоги за вищевказаним договором було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21. 
Станом на 01.07.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором від 05.10.2020 № 1754980871 складає 51866,62 грн., в тому числі 27931,83 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5561,53 грн. заборгованості за річними процентами та 18373,26 грн. заборгованості за щомісячними процентами, яку позивач просить стягнути. 
На позовну заяву подано відзив у якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що звернувшись до суду позивач указує на те, що вимоги за спірним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21. Однак до позовної заяви додано інший договір. На підтвердження факту оплати за договором про відступлення права вимоги позивачем надано меморіальний ордер від 06.07.2020, тобто за датою значно раніше ніж спірний договір було укладено. 
За таких обставин представник відповідача вважає, що позивачем не доведено перехід до нього права грошової вимоги за кредитним договором. Відносини за спірним договором виникли значно раніше, ніж було укладено договір відступлення права вимоги.
Також представник вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що позивачу було надано кредит саме в сумі заявлених позовних вимог.
На указаний відзив представником позивача подано відповідь у якій останній зазначив, що 05.10.2020 з відповідачем було укладено спірний договір, кредит за яким надано у безготівковій формі шляхом безготівкового перерахування.
01.09.2021 право вимоги за таким кредитним договором відступлено на підставі договору № 01/09/21. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений.
На підставі договору № 01/09/21 відбувається щоденне відступлення прав вимоги за кредитними договорами, які укладаються з позичальниками.
Додані до позовної заяви документи підтверджують позовні вимог та їх розмір, а тому представник позивача просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
На указану відповідь представником відповідача подано заперечення у яких остання зазначила, що договору про відступлення прав вимоги від 01.09.2021 № 01/09/21, реєстру прав вимоги до нього як і доказів оплати за таким договором позивачем надано не було. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами переходу до нього права грошової вимоги до відповідача. 
Ухвалою від 16.09.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою від 10.02.2026 позовну заяву АТ «ТАСКОМБАНК» залишено без розгляду. Постановою Сумського апеляційного суду від 21.04.2026 вищезазначену ухвалу скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Ухвалою від 28.04.2026 дану цивільну справу призначено до розгляду.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. 
Судом встановлено, що 05.10.2020 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1754980871, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 36925,00 грн. на строк 36 місяців. 
Згідно з п. 1.3 договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4980871 (а.с. 9). 
Відповідно до паспорту кредиту № 4980871, який підписано позичальником, сума кредиту становить 36925,00 грн., строк кредиту 36 місяців, щомісячні проценти – 2,50 % від суми кредиту, річні проценти – 12 % від суми боргу за договором (а.с. 9-10).
05.10.2020 ОСОБА_1 особисто ознайомилась із повідомленням про відступлення права вимоги за кредитним договором від 05.10.2020 № 1754980871 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 10 зворот. стор.).
Як зазначає позивач, на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21 право вимоги за спірним договором було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с. 61-64).
Також, на підтвердження переходу права вимоги за договором від 01.09.2021 № 01/09/21 представник позивача надав витяг із Реєстру права вимоги від 06.10.2020, складений до договору № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 68).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як встановлено судом, відповідач отримала кредитні кошти (а.с. 13 зворот. стор.).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Позивач у своєму позові та відповіді на відзив стверджував, що право вимоги за спірним договором було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» саме на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21.
Згідно з п. 2.1, 2.2 указаного договору у відповідності до його умов первісний кредитор (ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень») передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.
Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 
У той же час, позивач не надав доказів переходу АТ «ТАСКОМБАНК» прав вимоги до ОСОБА_1 на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21.
Суд зазначає, що згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, ухвалою від 28.04.2026 явку представника позивача було визнано обов`язковою.
У судовому засіданні 13.05.2026 суд звернув увагу представника позивача на предмет позову у справі, оскільки ним (представником Гнип В.В.) було підписано позов у якому АТ «ТАСКОМБАНК» просило стягнути з відповідача заборгованість на підставі договору «від 18.07.2022 № 1234567890».
Представник позивача зобов`язався вирішити указане питання після консультації з банком, у зв`язку із чим в судовому засіданні було оголошено перерву.
Однак, у наступному судовому засіданні (11.06.2026) представник позивача не надав жодних пояснень щодо заявлених позовних вимог, наявні неточності та неузгодженості обставин справи не усунув, жодних письмових заяв з цього приводу не надав. 
Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.
Згідно з ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.
Слід зазначити, що перше судове засідання у справі було проведено 07.10.2025. До цього часу позивачем не було змінено предмету або підстав позову.
Суд звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву було подано 01.10.2025 – до початку першого судового засідання, а тому у відповіді на відзив, яку представник позивача подав 07.10.2025, останній мав можливість реагувати на доводи представника ОСОБА_1 та змінити підстави або предмет позову. 
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.
Однак, жодних із цих дій, в тому числі у період з 13.05.2026 по 11.06.2026, представником АТ «ТАСКОМБАНК» вчинено не було, а тому суд розглядає справу в межах наявних позовних вимог.
Суд зазначає, що згідно повідомлення ОСОБА_1 була попереджена про відступлення права вимоги за спірним кредитним договором від 05.10.2020 № 1754980871 на користь АТ «ТАСКОМБАНК», однак на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016 № ТАСЦФР-10-2016.
У той же час позивачем не надано доказів того, що на підставі договору від 01.09.2021 № 01/09/21 АТ «ТАСКОМБАНК» могло набути право вимоги до ОСОБА_1 за договором від 05.10.2020, оскільки у матеріалах справи відсутній Реєстр прав вимоги до договору № 01/09/21, яким би засвідчувався факт переходу права вимоги до відповідача та їх розмір.
Так, до позовної заяви додано реєстр прав вимоги від 06.10.2020, однак такий датовано задовго до укладення вищезазначеного договору від 01.09.2021. 
Також, до позовної заяви додано меморіальний ордер від 06.07.2020 № 629919972 про перерахування на користь ТОВ «ФК «ЦФР» коштів за договором № ТАСЦФР-10-2016 на суму 2703745,40 грн., однак такий не може бути належним доказом правовідносин переходу права вимоги за договором від 05.10.2020, оскільки його складено на виконання іншого договору про відступлення права вимоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що до нього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1754980871, оскільки доказів переходу права вимоги до АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі договору № 01/09/21 суду надано не було.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
У задоволенні позову акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 16.06.2026.

Суддя Вадим КОСОЛАП