ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року справа №200/4106/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 р. у справі №200/4106/25 (головуючий І інстанції Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 123850004018 від 23 травня 2025 року про відмову в призначені позивачу пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати період з 28 червня 1982 року по 31 грудня 1998 року (записи № 1, 8 стр., 6-9, та № 1-14 стр., 18-19) згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року, до страхового стажу позивача;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Луганській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 15 травня 2025 року про призначення позивачу пенсії за віком.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 23 травня 2025 року №123850004018 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року про призначення пенсії за віком із врахуванням записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року щодо періодів роботи з 28 червня 1982 року по 31 грудня 1998 року (записи №№ 1-2 у розділі «Членство у колгоспі», записи 1-9 у розділі «Відомості про роботу», записи №№ 1-14 у розділі «Трудова участь в суспільному господарстві») – з урахуванням правової оцінки суду, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника від 15.05.1985 серії НОМЕР_1 :
- з 28.06.1982 по 31.12.1998 в колгоспі «Дружба», оскільки вищевказаний період не містить відомостей про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві із зазначенням номерів та дат підстав внесення за кожен рік та відсутні інформацію про дату реорганізації колгоспу в КСП.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно з паспортом НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Як встановлено судом, позивач тричі (22 січня 2025 року, 9 березня 2025 року 15 травня 2025 року) звертався до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29 січня 2025 року № 123850004018, прийнятим за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 січня 2025 року, було відмовлено в призначенні заявнику пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: 32 роки. Вік заявника – 59 років 11 місяців; страховий стаж - 28 років 7 днів; до страхового стажу не зараховано періоди: роботи у колгоспі з 28 квітня 1982 року по 1 квітня 2000 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про відпрацьовані людино-дні та встановлений мінімум участі у сільськогосподарській діяльності на підставі первинних документів та довідка про реорганізацію колгоспу. Записи на стр. 18-21 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 15 травня 1982 року про трудову участь у громадському господарстві не взято до уваги, оскільки записи не засвідчено підписом відповідальної особи, графа 6 зазначених сторінок не придатна для сприйняття змісту; навчання з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1990 року згідно запису в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 від 15 травня 1982 року - оскільки наявне виправлення дати закінчення не засвідчене належним чином; також у заяві про призначення пенсії відсутнє повідомлення щодо неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17 березня 2025 року № 123850004018 прийнятим за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 9 березня 2025 року, відмовлено в призначенні заявнику пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: 32 роки; вік заявника – 60 років 0 місяців 19 днів; страховий стаж – 30 років 0 місяців 3 дні; до страхового стажу не зараховано період роботи у колгоспі з 28 квітня 1982 року по 1 квітня 2000 року згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 15 травня 1982 року, оскільки відсутня уточнююча довідка про відпрацьовані людино-дні та встановлений мінімум на підставі первинних документів та довідка про реорганізацію колгоспу.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23 травня 2025 року № 123850004018 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: 32 роки.
В рішенні зазначено наступне.
Вік заявника – 60 років.
Страховий стаж особи становить 30 років 3 дні.
За результатом розгляду документів, доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року період роботи з 28 червня 1982 року по 31 грудня 1998 року в колгоспі «Дружба», оскільки вищевказаний період не містить відомостей про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві із зазначенням номерів та дат підстав внесення за кожен рік та відсутні інформацію про дату реорганізації колгоспу в КСП.
Заявник працює.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 від 11 квітня 1983 року ОСОБА_1 проходив службу в рядах Радянської армії з 11 квітня 1983 року по 18 квітня 1985 року.
Згідно з дипломом серії НОМЕР_4 від 30 червня 1990 року ОСОБА_1 з 1985 року по 30 червня 1990 року навчався в Луганському сільськогосподарському інституті; присвоєна кваліфікація інженера-механіка.
Відповідно до довідки за формою РС-право, станом на 23 травня 2025 року до страхового стажу позивача були зараховані наступні періоди:
- з 11 квітня 1983 року по 18 квітня 1985 року - військова служба строкова (2 роки 0 місяців 8 днів);
- з 1 вересня 1985 року по 25 червня 1990 року - навчання у вищих/середн. НЗ (4 роки 9 місяців 25 днів);
- з 1 січня 1999 року по 29 лютого 2000 року (1 рік 2 місяці 0 днів);
- з 1 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року (3 роки 10 місяців 0 днів);
- з 1 січня 2004 року по 13 серпня 2015 року (11 років 7 місяців 0 днів);
- з 26 серпня 2015 року по 14 квітня 2016 року (Безробіття) (0 років 9 місяців 0 днів);
- з 15 квітня 2016 року по 12 квітня 2019 року (3 роки 1 місяць 0 днів);
- з 16 квітня 2019 року по 31 березня 2022 року (3 роки 0 місяці 0 днів);
Всього: 30 років 0 місяці 3 дні.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У відповідності до статті 26 Закону № 1058-ІV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Так, згідно з вказаною статтею починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, при зверненні, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Згідно статті 56 Закону України № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22.
За загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Водночас, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та у справі №813/782/17 від 13.06.2018.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника від 15.05.1985 серії НОМЕР_1 з 28.06.1982 по 31.12.1998 в колгоспі «Дружба», оскільки вищевказаний період не містить відомостей про встановлений та фактично відпрацьований мінімум трудової участі у громадському господарстві із зазначенням номерів та дат підстав внесення за кожен рік та відсутні інформацію про дату реорганізації колгоспу в КСП, суд зазначає наступне.
Згідно із трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року позивач:
• розділ «членство в колгоспі»:
- 28 червня 1982 року прийнятий в члени колгоспу «Дружба» (запис №1);
- 1 квітня 2000 року звільнений з членів колгоспу «Дружба» відповідно до заяви (запис № 2); […];
• розділ «відомості про роботу»:
- 28 червня 1982 року прийнятий в члени колгоспу «Дружба» рядовим робітником (запис №1);
- 15 березня 1983 року переведений на роботу в колгоспі трактористом (запис № 2);
- з 11 квітня 1983 року по 18 квітня 1985 року - служба в рядах Радянської Армії (записи №№3, 4);
- з 1 вересня 1985 року по 30 червня 1990 року - навчався в Ворошиловградському сільськогосподарському інституті денної форми навчання (записи №№ 5, 6);
- 1 серпня 1990 року затверджений на посаду інженера-електрика (запис № 7);
- 3 березня 1996 року переведений на посаду інженера з експлуатації машинно-тракторного парку (запис № 8);
- 1 квітня 2000 року звільнений з членів колгоспу «Дружба» згідно поданої заяви (запис № 9) […];
• розділ «трудова участь в суспільному господарстві»:
- у 1980 році відпрацьовано 35 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; причина невиконання річного мінімуму трудової участі: навчався у школі, брав участь у роботі на канікулах;
- у 1981 році відпрацьовано 29 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; причина невиконання річного мінімуму трудової участі: навчався у школі, брав участь у роботі на канікулах;
- у 1982 році відпрацьовано 5 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; причина невиконання річного мінімуму трудової участі: навчався у школі, брав участь у роботі на канікулах;
- у 1983 році відпрацьовано 56 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; причина невиконання річного мінімуму трудової участі: служба в армії;
- у 1985 році відпрацьовано 16 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; причина невиконання річного мінімуму трудової участі: направлений на навчання у Ворошиловградський […];
- у 1990 році відпрацьовано 129 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 120; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1990 рік;
- у 1991 році відпрацьовано 302 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1991 рік;
- у 1993 році відпрацьовано 292 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1993 рік;
- у 1994 році відпрацьовано 294 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1994 рік;
- у 1995 році відпрацьовано 279 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1995 рік;
- у 1996 році відпрацьовано 285 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1996 рік;
- у 1997 році відпрацьовано 292 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 280; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1997 рік;
- у 1998 році відпрацьовано 278 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 270; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1998 рік;
- у 1999 році відпрацьовано 272 трудоднів, встановлений мінімум трудоднів на рік – 270; підстава внесення запису: особовий рахунок за 1999 рік; […]. (а.с. 11-17).
Зазначені записи засвідчені печатками працедавця.
Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка колгоспника серії НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року містить відомості прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь; прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання; зазначені записи засвідчені печаткою працедавця.
Разом із цим записи у розділі «Трудова участь з громадському господарстві» трудової книжки про прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання позивачем не засвідчені підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи; також трудова книжка не містить запису про реорганізацію колгоспу «Дружба» в КСП «Дружба».
Суд зазначає, що відповідно до п. 13 Порядку № 310 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1 Інструкції № 162).
Згідно п. 18 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 6 вересня 1973 року «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
Аналіз вказаних вище правових норм дозволяє дійти висновку, що обов`язок правильності заповнення трудової книжки особи покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому, на переконання суду, наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача як не засвідчення певних записів підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу особи згідно з записами в трудовій книжці.
Також суд вважає за необхідне зауважити, що підставою для призначення пенсії є встановлення наявності відповідного стажу роботи і не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Також у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист
Отже, належними та допустимими доказами, а саме трудовою книжкою колгоспника підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення до страхового стажу періоду роботи з 28 червня 1982 року по 31 грудня 1998 року.
Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 23 травня 2025 року №123850004018 про відмову в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 травня 2025 року про призначення пенсії за віком із врахуванням записів у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 15 травня 1985 року щодо періодів роботи з 28 червня 1982 року по 31 грудня 1998 року (записи №№ 1-2 у розділі «Членство у колгоспі», записи 1-9 у розділі «Відомості про роботу», записи №№ 1-14 у розділі «Трудова участь в суспільному господарстві») – з урахуванням правової оцінки суду, наданої судом у рішенні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 р. у справі №200/4106/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 р. у справі №200/4106/25 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 14 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко