Справа № 734/122/26
Провадження № 3/734/343/26

ПОСТАНОВА
іменем України

09 червня 2026 року	  	селище Козелець	

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Домашенко Ю.М., розглянувши справу про притягнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

 
в с т а н о в и в:
29.12.2025 об 11:27 год на 97 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні в лікаря-нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
У судове засідання ОСОБА_1 не з?явився. Розгляд справи проводився за участі його захисника – адвоката Білої Т.О. Останньою подано клопотання про закриття провадження у справі, узагальнені доводи якого зводяться до наступного.
З відеозапису не вбачається наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, адже водій поводився адекватно, ввічливо, його обличчя мало природній колір, до того ж, реакцію зіниць неможливо встановити при денному освітленні. Направлення на огляд військовослужбовця ОСОБА_1 відбулося з істотним порушенням порядку, передбаченого ч. 3 ст. 266-1 КУпАП. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, діяв у стані крайньої необхідності, адже виконував наказ командира та їхав у відрядження. Протокол та додані до нього матеріали слід визнати неналежними доказами.
У ході розгляду справи судом досліджено такі докази: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 553765 від 29.12.2025, згідно з яким 29.12.2025 об 11:27 год на 97 км автодороги М-01 Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Кіпті водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні в лікаря-нарколога відмовився;
- відеозапис, яким підтверджується керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його зупинка працівником поліції, якому водій повідомив, що прямує на службу, батьку стало погано, у зв`язку з чим потрібно було відвезти його в лікарню, відпросився, щоб машину забрати (11:30 год – 11:35 год). Надалі поліцейський, перевіривши реакцію зіниць водія на світло, повідомив, що вони дуже звужені і не реагують на світло. До того ж поліцейський оглянув руки водія та зазначив, що пальці рук мають виражене тремтіння. Після цього поліцейський назвав ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 : дуже звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. На вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 відмовився; 
- направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 із метою виявлення стану наркотичного сп`яніння до медичного закладу «Козелецька ЛІЛ» від 29.12.2025 у зв`язку з виявленими ознаками: звужені зіниці, які не реагують на світло, неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук;
- довідку старшого інспектора ВАП УПП у Чернігівській області від 30.12.2025, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував;
- довідку старшого інспектора ВАП УПП у Чернігівській області від 30.12.2025, згідно з якою ОСОБА_1 раніше не притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП;
- рапорт поліцейського від 09.12.2025, з якого серед іншого, убачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Skoda Superb, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення учинено повторно протягом року. Стосовно водія складено протокол за ч. 5 ст. 126 КУпАП. У судовому засіданні захисник підтвердила, що відповідну справу судом розглянуто з притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Справу переглянуто в апеляційному порядку. 
Судом також досліджено надані захисником докази:
-військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 07.10.2024;
-довідку військової частини НОМЕР_3 № 1640/1120 від 16.03.2026 (форма 5), згідно з якою матрос ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом з 29.10.2024 і дотепер у військовій частині НОМЕР_3 ;
-клопотання командира військової частини НОМЕР_3 , згідно з яким з метою доукомплектування десантного катера «ДК-0903» матроса ОСОБА_1 , кулеметника десантного катера «ДК-2618», 29.12.2025 призначено на посаду кулеметника десантного катера «ДК-0903»;
-посвідчення про відрядження № 783 від 27.12.2025, згідно з яким матроса ОСОБА_1 , кулеметника десантного катера «ДК-2618» групи десантних катерів ланки десантних катерів військової частини НОМЕР_3 , відряджено до військової частини НОМЕР_4 з 29.12.2025 для виконання службових (бойових) завдань;
-службову характеристику, згідно з якою ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем служби;
-письмове пояснення ОСОБА_1 , згідно з якими він є військовослужбовцем, у зазначені в протоколі день і час перебував на військовій службі та рухався на автомобілі до військової частини НОМЕР_4 , до якої був відряджений. Зупинили працівники поліції, водій повідомив останніх, що є військовослужбовцем, перебуває у відрядженні і має терміново прибути до пункту призначення. Поліцейський поцікавився, як ОСОБА_1 ставиться до заборонених речовин, адже виявив ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна білість. Хоча водій наявність таких заперечує. На пропозицію щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, адже поспішав. ОСОБА_1 не усвідомлював наслідків відмови від проходження огляду, працівники поліції не повідомили про можливість проходження огляду протягом двох годин. У зв`язку з недотриманням вимог законодавства працівниками поліції, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю. 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Отже, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 повинен був знати свій обов`язок пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Щодо доводів захисника суд зазначає наступне.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС/МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (надалі Інструкція). За змістом цих нормативних актів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Як убачається з п. 2 - 4 розділу 1 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 6 розділу 1 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: 
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Водночас згідно з п. 7 розділу 1 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 9 розділу 2 Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до п. 1 розділу 3 Інструкції перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв, затверджується Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, структурними підрозділами з питань охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.
Згідно з п. 7 розділу 3 Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Підставою для висловлення ОСОБА_1 вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння стало суб`єктивне припущення поліцейського про перебування зазначеної особи у стані сп`яніння, яке ґрунтувалося на наявності у неї передбачених п. 3, 4 розділу 1 Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.
Висунення поліцейським вимоги щодо проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння призвело до виникнення у водія обов?язку пройти огляд на стан такого сп?яніння. 
Згідно з відеозаписом вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп?яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відповідь  ОСОБА_1  була категоричною та такою, що свідчила про відмову від проходження огляду.
Аргументи про недотримання встановленої ч. 3 ст. 266-1 КУпАП процедури проходження огляду на визначення стану наркотичного сп?яніння суд вважає безпідставними.
Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Аналізуючи зміст п. 39 ч. 1 ст. 255 КУпАП, суд зауважує, що уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку в Збройних Силах України не наділені повноваженнями складати протокол про передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 . 
Водночас уповноважені посадові особи органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України мають право складати протоколи про передбачені ст. 44, ч. ч. 2, 3 ст. 123, ст. ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 1841, 185 і 185-7 КУпАП адміністративні правопорушення.
Даний перелік є вичерпним, тобто розширенню та доповненню він не підлягає.
Суд враховує, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 255 КУпАП уповноважені особи органів Національної поліції, до компетенції яких віднесено оформлення протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема, за ст. 130 КУпАП, не вправі складати даний процесуальний документ без дотримання встановленої положеннями ст. 266 КУпАП процедури.
До того ж, згідно із ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці за порушення правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Вчинене ОСОБА_1 передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення віднесено до категорії правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відтак у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 положення, якими регламентовано адміністративну відповідальність, застосовуються до нього на загальних підставах.
Суд вважає за необхідне зазначити, що дія положень ст. 266 КУпАП за колом осіб поширюється на всіх водіїв транспортних засобів, незалежно від їх роду діяльності та без урахування наявності/відсутності факту проходження військової служби.
Базовим критерієм для розмежування застосування вимог ст. 266 та 266-1 КУпАП під час процедури проходження огляду на стан сп`яніння або відмови від його проходження у даному випадку є керування транспортним засобом, тобто виконання особою функції водія, а не обов`язків військової служби, на що помилково посилався захисник.
Відтак із урахуванням вищевикладеного у сукупності, на переконання суду застосування працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП відносно водія ОСОБА_1 під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення ґрунтується на вимогах закону.
Згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
На переконання суду, стороною захисту не надано достатніх доказів перебування ОСОБА_1 в стані крайньої необхідності, а саме, що у разі його невчасного з`явлення до військової частини неможливо було б усунути небезпеку, що загрожувала. На час висунення вимоги про проходження огляду він, прямуючи у відрядження, не виконував бойове розпорядження, заклад охорони здоров`я, в якому пропонувалося проходження огляду (КНП «Козелецька лікарня інтенсивного лікування»), знаходиться на незначній відстані від місця події і проходження огляду не зайняло б багато часу. 
Істотних порушень вимог закону, які б призводили до визнання доказів недопустимими, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено. 
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд ураховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини і вважає за необхідне накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665.60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору.

Реквізити для сплати штрафу: р/р UA528999980313070149000025001, отримувач – ГУК у Чернігів.обл/Чернігів.обл/21081300, код за ЄДРПОУ: 37972475, МФО: 899998.
Реквізити для сплати судового збору: р/р UA908999980313111256000026001, отримувач – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету – 22030106.

Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.

Суддя Юрій ДОМАШЕНКО