МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2026 р. Справа № 370/371/26 
Провадження № 2-а/370/1/26

Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Сініциної О.С. 
із секретарем судового засідання Коростильовою Н.Ю.
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача, адвоката Смєхнова В.А.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання вчинення дій

у с т а н о в и в:

До Макарівського районного суду Київської 09 лютого 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання скласти протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення внаслідок порушення правил дорожнього руху України у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 18 липня 2025 року відносно:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – водія автомобіля «Jeep Patriot», номерний знак НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – водія «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 – водія «Peugeot 308 SW», номерний знак НОМЕР_3 ;
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 – водія «Honda», номерний знак НОМЕР_4 .
Суд ухвалою від 16 лютого 2026 року відкрив провадження у справі та вирішив розгляд справи здійснювати у поряду спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від представника заявника, адвоката Смєхнова В.А. 13 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання у якому просить замінити неналежного відповідача відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, належним відповідачем на Головне управління Національної поліції в Київській області та долучити до матеріалів справи уточнену позовну заяву з додатками, у якій просить зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області скласти протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 124 КУпАПвнаслідок порушення правил дорожнього руху у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 18 липня 2025 року відносно:
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – водія автомобіля «Jeep Patriot», номерний знак НОМЕР_1 ;
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – водія «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 ;
Суд ухвалою від 16 березня 2026 року замінив неналежного відповідача відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на належного відповідача Головне управління Національної поліції в Київській області, прийняв позов з урахуванням уточнених позовних вимог та призначив у справі судове засідання на 15 квітня 2026 року об 16 год 00 хв. Надав відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 липня 2025 року об 17 год 54 хв за адресою: Бучанський район, с. Копилів, на АЛ М-06 Київ-Чоп 46 км 130 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «Jeep Patriot», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ; «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 ; «Peugeot 308 SW», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 ; «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням позивача ОСОБА_1 та «Honda», номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 .
У результати зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_5 отримав значні механічні пошкодження, а позивач після отриманих травм був доставлений до медичного закладу, де була надана відповідна медична допомога. 
Водночас, як стало відомо позивачеві з листа відділення поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, скласти протоколи про порушення зазначеними особами статті 124 КУпАПне вдалося у зв`язку з тим, що згідно із статтею 38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення минули. 
Згодом після неодноразового звернення позивача та його представником до органів поліції для встановлення причин щодо не складення вчасно протоколів про порушення статті 124 КУпАПта направлення їх для розгляду до суду, працівники відділення поліції 
№ 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області розпочали окремі дії з виявлення винних осіб у дорожньо-транспортній пригоді та склали протоколи лише відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Протокол відносно ОСОБА_4 перебуває у провадження судді Макарівського районного суду Київської області Білоцької Л.В. (справа № 370/433/26, відносно ОСОБА_5 – у судді Косенко А.В. (справа № 370/435/26).
Однак, адміністративні матеріали відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Макарівського районного суду Київської області не направлялись.
Представник відповідача у поданому до суду відзиві, зокрема, зазначив, що позовні вимоги ґрунтуються виключно на особистому бажанні та суб`єктивному баченні позивача, а не на об`єктивних фактах. Правосуддя не може базуватися на припущеннях або приватних інтересах однієї зі сторін. Складення протоколу є актом фіксації вже виявленого правопорушення. Поліцейський не може бути зобов`язаний скласти протокол, якщо під час збору матеріалів він не прийшов до однозначного висновку про наявність у діях особи складу правопорушення. Формування винуватості особи за вказівкою суду в адміністративному позові суперечить презумпції невинуватості. Просить у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.
У судовому засіданні, позивач та його представник підтримав позов з уточненими вимогами та просили його задовольнити. Зокрема, позивач, вказав, що працівники поліції не вжили належних заходів для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди та винних осіб. Відеозаписи з камер спостереження не були витребувані, протоколи про адміністративні правопорушення своєчасно не складені, внаслідок такої бездіяльності сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливлює притягнення винних осіб до відповідальності. Він отримав тілесні ушкодження та зазнав матеріальних збитків, однак вже тривалий час не може отримати страхове відшкодування через невстановлення винної особи.
Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов такого висновку.
На ділянці автомобільної дороги М-06 Київ-Чоп 46 км 130 м 18 липня 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю таких автомобілів: «Jeep Patriot», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ; «Volkswagen Touran», номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 ; «Peugeot 308 SW», номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , «Volkswagen Tiguan», номерний знак НОМЕР_5 під керуванням позивача ОСОБА_1 та «Honda», номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 .
Матеріали дорожньо-транспортної пригоди, зареєстровані у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 4 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за № 7608 від 05.08.2025, направлені до відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області (лист відділення поліції № 4 від 18.08.2025 № 97939-2025).
Відповідно до довідки про результати перевірки інформації, викладеної у матеріалах, що надійшли з відділу реагування патрульної поліції ГУНП в Київській області від 21 серпня 2025 року, затвердженою начальником відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, 18.08.2025 надійшли матеріали до ВП № 3 про те, що 18.07.2025 об 17 год 54 хв за адресою: Бучанський район, с. Копилів, траса, сталася дорожньо-транспортна пригода без травмованих.
Інформація за зверненнями зареєстровано до єдиного обліку заяв з повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події у ВП № 3 за № 7918 від 18.08.2025.
У зв`язку з відсутністю у заяві відповідних відомостей не може вважатися такою, яка має бути обов`язково внесена до ЄРДР, а тому перевірка за результатами розгляду звернення заявника закінчено, матеріали перевірки списані та передані на зберігання до канцелярії ВП № 3.
Відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області листом від 22.12.2025 № 294623-2025 на адвокатській запит повідомило, що інформація з камер контролю швидкості за 18.07.2025 року у відділенні поліції № 3 відсутня. Протоколи про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАПвнаслідок порушення правил дорожнього руху під час дорожньо-транспортної пригоди 18.07.2025 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працівники відділення поліції № 3 не складали.
Також, листом ВП № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 29.12.2025 
№ 301166-2025 на адвокатській запит повідомлено, зокрема, що притягнути водіїв 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАПне можливо через те, що згідно із статтею 38 КУпАПстроки накладення адміністративного стягнення минули.
Позивач долучив до матеріалів справи копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2025, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18.07.2025, копії пояснень водія ОСОБА_4 від 18.07.1015, водія ОСОБА_5 від 18.07.2025 та пасажира автомобіля «Honda», номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 18.07.2025.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства 
(далі – КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 254 КУпАП встановлено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до частини першої статті 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 124 КУпАП.
Згідно з пунктом 1 частини 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218–221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).
Згідно з пунктом 5 Розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2105 року № 1395 (надалі – Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якщо воно вчинене особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, або його розгляд не віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення; поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені, зокрема, статтею 124 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 Розділу VIII Інструкції, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (надалі – ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Отже, право складення протоколів за статтею 124 КУпАПмають уповноважені посадові особи Національної поліції.
Дискреційні повноваження – це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Аналогічного висновку Касаційний адміністративний суд Верховного Суду дійшов у постанові від 15.08.2019 у справі № 513/943/16-а.
Тобто наділення суб`єкта правом на складення протоколу про адміністративне правопорушення є надання йому таким чином права адміністративного розсуду, що виключає можливість зобов`язання судом такого суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача, зокрема, посилався на приписи пункту 7 статті 247 КУпАП, згідно з яким, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу. Тож складання протоколів за межами цього строку є процесуально безперспективним, оскільки такі матеріали підлягають негайному закриттю судом без вирішення питання про вину.
Вимога позивача скласти протокол за відсутності встановленої поліцейським вини є прямим порушенням принципу правової визначеності та презумпції невинуватості. Вимога позивача щодо зобов`язання відповідача скласти протоколи стосовно третіх осіб за відсутності об`єктивних підстав та після закінчення строків притягнення до відповідальності є незаконною, необґрунтованою та спрямованою на безпідставне втручання у діяльність правоохоронних органів.
Однак, зі змісту відзиву та відповіді відділення поліції № 3 Бучанського РУП ГУНП від 29.12.2025 № 301166-2025 на адвокатський запит вбачається, що уповноважені особи не проводили перевірку щодо встановлення наявності або відсутності у діях водіїв порушення правил дорожнього руху, які перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18.07.2025 та удіях вказаних осіб складу правопорушення, а відсутність підстав для складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб за статтею 124 КУпАП обґрунтовували спливом строків накладення адміністративного стягнення, що належить виключно до повноважень суду, оскільки вирішення питання щодо наявності вини, накладення адміністративного стягнення або закриття провадження за статтею 124 КУпАП належить суддям районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів згідно із частиною першою статті 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, схема місця ДТП, є доказами в розумінні Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому, відповідно до приписів статей 221 та 280 КУпАП, саме суду, який розглядає справу про адміністративне правопорушення належить виключне повноваження щодо встановлення правильності і обґрунтованості складання працівником Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення та підстави для адміністративної відповідальності винної особи.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).
Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
За змістом частини третьої статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно із частиною першою статті 5 КАСУ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.
Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Аналогічні висновки зроблені Верховним судом в постанові від 18 червня 2019 року по справі № 826/3585/18.
Доводи позивача про те, що нескладення протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушує його право на страхове відшкодування суд вважає необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що він є потерпілим та ґрунтується лише на власних переконаннях позивача щодо наявності у нього такого статусу у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18.07.2025, також й за його участю.
За таких обставин, у цій справі, обраний позивачем спосіб захисту, як зобов`язання відповідача скласти протоколи про адміністративне правопорушення з метою притягнення до адміністративної відповідальності іншу особу, не створить для позивача жодних юридичних прав та/чи обов`язків.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наділення суб`єкта правом на складення протоколу про адміністративне правопорушення є надання йому таким чином права адміністративного розсуду, виключає можливість зобов`язання судом такого суб`єкта прийняття рішення конкретного змісту, а тому у задоволені позовних вимог позивача слід відмовити. 
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ураховуючи, що за результатами зазначеної дорожньо-транспортної пригоди протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за статтею 124 КУпАП складені лише на водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а перевірку щодо наявності або відсутності порушення правил дорожнього руху іншими учасниками цієї дорожнього-транспортної пригоди уповноважені особи органу поліції не проводили, посилаючись на процесуальну безперспективність та сплив строків накладення адміністративного стягнення, чим перебрали на себе не властиві органам поліції повноваження, які належить виключно суду, суд дійшов висновку щодо невиконання працівниками поліції, покладених на них обов`язків під час розгляду матеріалів дорожньо-транспортної, що сталася 18.07.2025 об 17 год 54 хв за адресою: Бучанський район, с. Копилів, траса АД М-06 Київ-Чоп 46 км 130 м, а тому суд вважає за можливе зобов`язати уповноважених осіб органів поліції провести перевірку щодо наявності або відсутності складу правопорушення за статтею 124 КУпАП у діях всіх учасників зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви розподіл судових витрат в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд не здійснює.
Керуючись статтями 5, 9, 77, 139, 241, 243-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про зобов`язання скласти протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносноОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області провести належну перевірку щодо наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у діях учасників дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18 липня 2025 року об 17 год 54 хв за адресою: Бучанський район, с. Копилів, траса АД М-06 Київ-Чоп 46 км 130 м.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 27 квітня 2026 року.

Суддя О.С. Сініцина