номер провадження справи 24/6/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2026 Справа № 908/68/26
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши матеріали справи № 908/68/26
за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тензор" (69032, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 57, офіс 36, код ЄДРПОУ 30956420)
до відповідача: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код ВП 19355964)
про стягнення 1 599 439,94 грн 

та за зустрічним позовом: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Тензор” (69032, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 57, офіс 36, код ЄДРПОУ 30956420)
про визнання правочинів недійсними

за участю представників:
від ТОВ “Тензор”: Костишена В.Л., довіреність від 13.01.2024
від АТ «НАЕК «Енергоатом»: Погосян С.Г., виписка з ЄДР від 16.09.2025

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “Тензор” до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” з вимогами про стягнення 1 599 439,94 грн, які складаються з: 361559,07 грн 3% річних та 1 237 880,87 грн інфляційних втрат.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.01.2026 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/68/26 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що заборгованість, яка визначена судовими наказами та рішеннями Господарського суду Запорізької області у справах №908/1980/23, №908/2257/23, №908/2231/23, №908/766/24, №908/366/24, №908/367/24, №908/373/24, сплачена відповідачем частково і з простроченням, без урахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що надає позивачу право для їх нарахування та стягнення у судовому порядку. Посилаючись на приписи ст. 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. Позивач просив суд, оскільки у позивача виникли однорідні вимоги до одного й того ж самого відповідача у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо сплати боргу на виконання рішень суду, враховуючи нескладність справи та з метою зменшення навантаження на суд, розглянути позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за судовим наказами та рішеннями Господарського суду Запорізької області у справах №908/1980/23, №908/2257/23, №908/2231/23, №908/766/24, №908/366/24, №908/367/24, №908/373/24 в одному позовному провадженні. 
Ухвалою суду від 12.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/68/26 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/6/26. Судове засідання з розгляду справи призначено на 28.01.2026.
23.01.2026 через систему “Електронний суд” Акціонерним товариством “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” подано зустрічну позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю “Тензор” про визнання недійсними договорів №75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38-22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, та Актів № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022.
Позов мотивовано тим, що позивач за первісним позовом, згідно з положеннями статті 13-1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України”, з березня по вересень 2022 року, не мав права здійснювати господарську діяльність з надання послуг за Договорами: №75/121-21/48-121-01- 21-10368 від 17.06.2021 (Акти № 3 від 29.09.2021 і № 4 від 30.11.2021), № 75/24-22/48- 121-01-22-11134 від 16.02.2022, № 75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38-22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, а відтак, і вимагати від відповідача за первісним позовом оплату цих послуг, і тим паче, додатково нараховувати річні та інфляційні витрати. ТОВ “Тензор” станом на 24.02.2022 було зареєстроване за адресою: м. Енергодар, вул. Лісова, буд. 3 кв. 38. Отже, з моменту окупації м. Енергодар, а саме, з 04.03.2022, на законодавчому рівні встановлена заборона на укладання та виконання правочинів з юридичними особами, зареєстрованими на тимчасово окупованій території (ТОТ). Враховуючи вищевикладене, договори № 75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38-22/48-121-01- 22-11170 від 24.03.2022, та Акти № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за Договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022, є нікчемними за Законом.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.01.2026 розгляд зустрічної позовної заяви у справі № 908/68/26 визначено судді Азізбекян Т.А.
Ухвалою суду від 27.01.2026 вирішено прийняти зустрічну позовну заяву АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” до ТОВ “Тензор” про визнання недійсними договорів та Актів. Вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом у справі № 908/68/26. Підготовче судове засідання для розгляду первісного позову та зустрічного позову провести 28.01.2026.
26.01.2026 АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” подано суду відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги мотивуючи тим, що на законодавчому рівні (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») встановлена заборона на укладання та виконання правочинів з юридичними особами, зареєстрованими на тимчасово окупованій території (ТОТ). Позивач (за первісним позовом) - ТОВ «ТЕНЗОР», як сторона за спірними Договорами, станом на 04.03.2022 був зареєстрований на ТОТ в м. Енергодарі Запорізької області, тому правочини, які що є предметом позову у даній справі, а саме, Договори № 75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38 22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, та Акти № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за Договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022, є нікчемними за Законом. За таких підстав, у позивача (за первісним позовом) відсутнє право на отримання не тільки заявлених до стягнення грошових коштів в частині основного боргу, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за спірний період, а у відповідача (за первісним позовом) відсутнє кореспондоване зобов`язання їх сплачувати. Звертає увагу, що ТОВ «ТЕНЗОР» з 13.09.2023 змінив своє місцезнаходження з м. Енергодар (зазначене в Договорі) на нове Запоріжжя, Південне шосе, 57 офіс 36. Проте, в порушення умов договору, не повідомив відповідача про зміну свого правового статусу, зокрема, про зміну місцезнаходження юридичної особи. Враховуючи відсутність у позивача (за первісним позовом) права на отримання вартості наданих послуг за період з 04.03.2022 по 13.09.2023 в зв`язку із знаходженням на ТОТ, заявлені до стягнення річні та інфляційні втрати, нараховані на суму боргу за спірний період з 04.03.2022 по 13.09.2023, та відсутність у відповідача (за первісним позовом) кореспондованого зобов`язання їх сплачувати, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Щодо спливу строку позовної давності зазначає, що відповідач (за первісним позовом) повинен був сплатити вартість наданих послуг: за Актом № 3 від 29.09.2021 - не пізніше 29.11.2021, за Актом № 4 від 30.11.2021 - не пізніше 31.01.2022. Враховуючи трирічний строк позовної давності для стягнення основного зобов`язання, строк для звернення з позовом про стягнення додаткових вимог у вигляді 3% річних та інфляційних витрат закінчився 29.11.2024 і 31.01.2025, відповідно.
Ухвалою суду від 28.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 16.03.2026.
02.02.2026 ТОВ «Тензор» подано суду відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами та обґрунтуванням, наведеними відповідачем у відзиві, вважає наведені у відзиві доводи щодо форс-мажорних обставин, воєнного стану та тимчасової окупації не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити інфляційні втрати та 3 % річних.
06.02.2026 ТОВ «Тензор» подано суду відзив на зустрічну позовну заяву, вважає що звернення з зустрічним позовом про визнання нікчемними правочинів, за якими основний борг уже стягнуто, є спробою зловживання процесуальними правами з метою уникнути відповідальності за ст. 625 ЦК України.
09.02.2026 АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” подано суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зокрема наголошує, що пунктом 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», який є спеціальним Законом визначено, що переказ коштів між тимчасово окупованою територією та іншою територією України забороняється. Отже, з моменту окупації м. Енергодар, а саме, з 04.03.2022, на законодавчому рівні встановлена заборона на перерахування коштів на рахунок позивача (за первісним позовом), що був зареєстрований на ТОТ (м. Енергодар, вул. Лісова, буд. 3 кв. 38) на початок окупації м. Енергодару військовими формуваннями рф. Правовий статус позивача (за первісним позовом) змінився лише 13.09.2023. Таким чином, з боку відповідача (за первісним позовом) починаючи з 04.03.2022 відсутня вина у порушенні виконання своїх зобов`язань в частині оплати наданих послуг за Договором № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 за Актами № 3 від 29.09.2021 (7 171,57 грн – 3% річних та 36 665,46 грн – інфляційні витрат) та № 4 від 30.11.2021 (6 867,59 грн – 3% річних та 34 862,54 грн – інфляційні витрати), оскільки на законодавчому рівні встановлена заборона на здійснення господарської діяльності з юридичними особами, місцезнаходженням яких є тимчасово окупована територія, зокрема і перерахування коштів на рахунки таких осіб. Відповідач (за первісним позовом) стверджує, що у позивача (за первісним позовом) відсутнє право на нарахування та, відповідно, отримання річних та інфляційних втрат за період з 04.03.2022 по 13.09.2023, в зв`язку із знаходженням та реєстрацією юридичної особи на ТОТ, за Актами № 3 і № 4 до Договору № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021. Отже, нараховані позивачем (за первісним позовом) на підставі ст. 625 ЦК України річні в розмірі 14 039,16 грн та інфляційні витрати в розмірі 71 528,00 грн за Актами № 3 і № 4 по Договору № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 є безпідставними.
10.02.2026 АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” подано суду відповідь на відзив про визнання правочинів недійсними та зазначає, що враховуючи висновок ВС у складі об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду (постанова від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23), ТОВ «ТЕНЗОР», реєстрація якого була на ТОТ, з 04.03.2022 по 13.09.2023 не мав права здійснювати господарську діяльність, зокрема і в м. Енергодарі на промисловому майданчику філії «ВП ЗАЕС».
16.03.2026 ТОВ «Тензор» подано суду заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 16.03.2026 відкладено підготовче засідання на 30.03.2026, яке було перенесено на 06.04.2026.
В судовому засіданні 06.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судогово розгляду по суті на 04.05.2026 та оголошено протокольна перерва до 28.05.2026.
В засіданні 28.05.2026суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення відкладено на 02.06.2026.
Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 02.06.2026 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В засіданні 02.06.2026 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи учасників процесу, суд

УСТАНОВИВ:

Судовим Наказом Господарського суду Запорізької області від 21.06.2023 у справі № 908/1980/23 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» заборгованість за договором про надання послуг № 75/121 21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 в сумі 119 280 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 268 (двісті шістдесят вісім) грн 40 коп.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.02.2024 у справі № 908/1980/23 замінено сторону (боржника) у справі №908/1980/23, а саме: боржника Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964) на його правонаступника - Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 року у справі № 908/2257/23 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» суму основного боргу за договором № 75/78-21/48-121-01 21-10255 від 05.05.2021 в розмірі 1 351 913 (один мільйон триста п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тринадцять) грн. 40 коп., 3% річних в сумі 65 478 (шістдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 436 214 (чотириста тридцять шість тисяч двісті чотирнадцять) грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 27 804 (двадцять сім тисяч вісімсот чотири) грн. 10 коп.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2024 у справі № 908/2257/23 замінено сторону (боржника, відповідача) у справі №908/2257/23, а саме: боржника Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964) на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 року у справі № 908/2231/23 стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» суму основного боргу за договором № 75/50-21/48-121-01 21-10171 від 29.03.2021 в розмірі 963 000 (дев`ятсот шістдесят три тисячі) грн 00 коп., 3 % річних на суму 38 308 (тридцять вісім тисяч триста вісім) грн 93 коп., інфляційні втрати у розмірі 266 016 (двісті шістдесят шість тисяч шістнадцять) грн 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 19 009 (дев`ятнадцять тисяч дев`ять) грн 88 коп.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.05.2024 у справі 908/2231/23 замінено сторону (боржника, відповідача) у справі №908/2231/23, а саме: боржника Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964) на його правонаступника Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, місто Київ, вул. Назарівська, будинок 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (71503, Запорізька обл., місто Енергодар, вул. Промислова, будинок 133, ідентифікаційний код 19355964).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.05.2024 у справі № 908/766/24 стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» заборгованість у розмірі 1 330 350 (один мільйон триста тридцять тисяч триста п`ятдесят) грн 00 коп. коп. та 15 964 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн 20 коп. судового збору.
Судовим Наказом Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 у справі №908/366/24 стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» 293 400 (двісті дев`яносто три тисячі чотириста) грн 00 коп. заборгованості та 242 (двісті сорок дві) грн. 24 коп. судового збору.
Судовим Наказом Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 у справі № 908/367/24 стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» заборгованість за надані послуги у розмірі 163 000 (сто шістдесят три тисячі) грн 00 коп. та 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп. судового збору.
Судовим Наказом Господарського суду Запорізької області від 19.02.2024 у справі № 908/373/24 стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» 81 500 (вісімдесят одну тисячу п`ятсот) грн заборгованості та 242 (двісті сорок дві) грн 24 коп. судового збору.
Станом на день подання позову Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
Оскільки АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» прострочено виконання грошового зобов`язання ТОВ «Тензор» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до АТ “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” з вимогами про стягнення 1 599 439,94 грн, які складаються з: 361559,07 грн 3% річних та 1 237 880,87 грн інфляційних втрат, що є предметом спору за первісним позовом по даній справі.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про наступне.
Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тензор» (надалі - виконавець) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» (надалі - замовник) було укладено договір про надання послуг № 75/121 21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 (надалі - договір).
За даним договором Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступні послуги: Код ДК 021:2015- 71330000-0 Інженерні послуги різні (послуга: «Обґрунтування безпеки завантаження вентильованих контейнерів зберігання відпрацьованого ядерного палива (ВКЗ ВЯП) відпрацьованим ядерним паливом на енергоблоках №2,4,5,6 ВП ЗАЕС у ППР-2021»).
Вартість послуг відповідно до «Протоколу узгодження договірної ціни» на надання послуг (невід`ємний Додаток №1 до договору), складає: 198 800,00 грн, крім того ПДВ 39 760,00 грн, разом 238 560,00 грн.
Згідно п.п. 2.2 договору оплата наданих послуг за договором здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 календарних днів від дати підписання обома Сторонами Акта здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.
Виконавець виконав умови договору, надав, а Замовник отримав послуги за договором.
За Актами здачі-приймання наданих послуг № 1 та № 2 на загальну суму 119 280 грн з ПДВ оплата наданих послуг була здійснена в повному обсязі.
За Актом здачі-приймання наданих послуг № 3 від 29.09.2021 та Актом здачі-приймання наданих послуг № 4 від 30.11.2021 у розмірі 119 280, 00 грн. з ПДВ оплата наданих послуг не була здійснена Замовником.
У зв`язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов`язань ТОВ «Тензор» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу.
21.06.2023 Господарським судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № 908/1980/23, яким суд наказав: Стягнути з боржника - Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» заборгованість за договором про надання послуг № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 в сумі 119 280 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 268 грн 40 коп.
23.01.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі Наказу №908/1980/23, що виданий 17.08.2023 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73933547 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тензор» заборгованість за договором про надання послуг № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 в сумі 119 280 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 268 грн 40 коп.
02.12.2025 Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що судовим наказом № 908/1980/23, виданим 21.06.2023, стягнуто лише основну суму заборгованості, ТОВ «Тензор» нараховано інфляційні втрати та 3% річних:
за Актом № 3 від 29.09.2021 на суму основного боргу в розмірі 59 640,00 грн з дня виникнення заборгованості - 29.11.2021 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 7 171,51 грн 3% річних та 36 665,46 грн. інфляційних втрат.
За Актом № 4 від 30.11.2021 на суму основного боргу в розмірі 59 640,00 грн. з дня виникнення заборгованості - 30.01.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 6 867,59 грн. 3 % річних та 34 862,54 грн інфляційних втрат.
Також між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕНЗОР» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 75/78-21/48-121-01-21 10255, яким передбачено, що Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступні послуги: Код ДК 021:2015 - 71340000-3 «Комплексні інженерні послуги» (послуга: «виконання контролю технічного стану устаткування ВП ЗАЕС».
Відповідно до Договору вартість послуг складає: 1 357 022,00 грн, крім того ПДВ: 271 404,40 грн, разом 1 628 426,40 грн.
Виконавець виконав умови договору, здав, а Замовник отримав послуги за договором. Вартість наданих послуг за етапом № 1 складає 586 540,00 грн, крім того ПДВ 20% - 117 308,00 грн. Всього: 703 848,00 грн.
Вартість наданих послуг за етапом № 2 складає 770 482,00 грн, крім того ПДВ 20% - 154 096,40 грн. Всього: 924 578,40 грн.
Замовник частково здійснив оплату за надані послуги на загальну суму 276 513,00 грн.
Однак, в порушення умов договору Замовник оплату за надані Виконавцем послуги на підставі вказаного договору у розмірі 1 351 913,40 грн з ПДВ не здійснив.
За таких обставин, у Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Тензор» у розмірі у розмірі 1 351 913,40 грн.
А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1 351 913,40 грн є законними і обґрунтованими, як встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 у справі № 908/2257/23, яким стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь ТОВ «ТЕНЗОР» суму основного боргу за договором № 75/78 21/48-121-01-21-10255 від 05.05.2021 в розмірі 1 351 913 грн 40 коп., 3% річних в сумі 65 478 грн 94 коп., інфляційні втрати у розмірі 436 214 грн 52 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 27 804 грн 10 коп.
На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023, яке набрало законної сили 22.04.2024, 11.06.2024 видано наказ про примусове стягнення.
11.09.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі наказу № 908/2257/23, що виданий 11.06.2024 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76014796.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
Так як, рішенням суду № 908/2257/23 стягнуто 3% річних за період з 02.11.2021 по 20.06.2023 на суму 65 478,94 грн, інфляційні втрати за період з листопада 2021 року по травень 2023 року в сумі 436 214,52 грн, ТОВ «Тензор» нараховано 3% річних на суму основного боргу в розмірі 1 351 913,40 грн з 21.06.2023 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025 року, що становить 99 337,86 грн та інфляційні втрати на суму основного боргу в розмірі 1 351 913,40 грн за період з червня місяця 2023 року по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 300 160,63 грн.
Також між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» (Замовник) та ТОВ «ТЕНЗОР» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 75/50-21/48-121-01-21 10171, яким передбачено, що Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступні послуги: Код ДК 021:2015 - 71730000-4 «Послуги промислового контролю» (послуга: «виконання контролю технічного стану устаткування ВП ЗАЕС».
Відповідно до Договору вартість послуг складає: 802 500,00 грн, крім того ПДВ: 160 500,00 грн, разом 963 000,00 грн.
Виконавець виконав умови договору, здав, а Замовник отримав послуги за договором.
Однак, в порушення умов договору Замовник оплату за надані Виконавцем послуги на підставі вказаного договору у розмірі 963 000,00 грн з ПДВ не здійснив.
За таких обставин, у АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» утворилась заборгованість перед ТОВ «Тензор» у розмірі у розмірі 963 000,00 грн.
А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 963 000,00 грн є законними і обґрунтованими, як встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 у справі № 908/2231/23, яким стягнуто з ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь ТОВ «ТЕНЗОР» суму основного боргу за договором № 75/50 21/48-121-01-21-10171 від 29.03.2021 в розмірі 963 000 грн 00 коп., 3 % річних на суму 38 308 грн 93 коп., інфляційні втрати у розмірі 266 016 грн 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 19 009 грн 88 коп.
На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023, яке набрало законної сили 22.04.2024, 11.06.2024 видано наказ про примусове стягнення.
12.09.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі наказу № 908/2231/23, що виданий 11.06.2024 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76029825.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
Оскільки рішенням суду № 908/2231/23 стягнуто 3% річних за період з 22.02.2022 по 20.06.2023 в сумі 38 308,93 грн та інфляційні втрати за період з березня по жовтень 2022 в сумі 266 016,73 грн, ТОВ «Тензор» нараховано до стягнення 3% річних на суму основного боргу в розмірі 963 000,00 грн з 21.06.2023 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 70 760,71 грн, а також інфляційні втрати на суму основного боргу в розмірі 963 000,00 грн за період з листопада 2022 року по день сплати заборгованості у повному обсязі 01.12.2025, що становить 275 099,90 грн.
Між АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» (Замовник) та ТОВ «ТЕНЗОР» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № 75/24-22/48-121-01-22 11134, яким передбачено, що Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступнi послуги: Код ДК 021:2015 - 71340000-3 «Комплекснi iнженернi послуги» (послуга: «Технiчне дiагностування електроприводної арматури ВП ЗАЕС»).
На виконання умов Договору ТОВ «Тензор» надані послуги відповідно до наступних актів наданих послуг: Акт про надання послуг № 1 від 30.06.2022 вартістю 657 090 грн та 131 418 грн - ПДВ (разом 788 508 грн.) та Акт про надання послуг № 2 від 30.09.2022 вартістю 673 260 грн та 134 652 грн - ПДВ (разом 807 912 грн.).
Виконавець виконав умови договору, здав, а Замовник отримав послуги за договором.
Однак, в порушення умов договору Замовник оплату за надані Виконавцем послуги на підставі вказаного договору у розмірі 1 330 350,00 грн не здійснив.
За таких обставин, у АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» утворилась заборгованість перед ТОВ «Тензор» у розмірі у розмірі 1 330 350,00 грн.
А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 1 330 350,00 грн є законними і обґрунтованими, що встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.05.2024 по справі № 908/766/24, яким стягнуто з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ТОВ «Тензор» заборгованість у розмірі 1 330 350 грн 00 коп та 15 964 грн 20 коп. судового збору.
23.04.2025 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 09.05.2024 видано наказ про стягнення.
13.05.2025 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі наказу № 908/766/24, що виданий 23.04.2025 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 78065793.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорам у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що рішенням суду № 908/766/24, виданим 09.05.2024, яке набрало законної сили 05.03.2025, було стягнуто основну суму заборгованості, ТОВ «Тензор» нараховано до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за Актом № 1 від 30.06.2022 на суму основного боргу в розмірі 657 090,00 грн з дня виникнення заборгованості - 30.08.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 64 214,80 грн 3% річних та 225 283,20 грн інфляційних втрат, за Актом № 2 від 30.09.2022 на суму основного боргу в розмірі 673 260,00 грн з дня виникнення заборгованості 30.11.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 60 704,07 грн. 3% річних та 186 312,96 грн. інфляційних втрат.
Між АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» та ТОВ «ТЕНЗОР» укладено договір про надання послуг № 75/37-22/48-121-01-22-11169, на виконання якого ТОВ «Тензор» надані послуги відповідно до наступних актів наданих послуг: Акт про надання послуг № 1 від 29.04.2022 вартістю 81 500 грн та 16 300 грн - ПДВ (разом 97 800 грн). Акт про надання послуг № 2 від 31.05.2022 вартістю 81 500 грн та 16 300 грн - ПДВ (разом 97 800 грн.). Акт про надання послуг № 3 від 30.06.2022 вартістю 81 500 грн та 16 300 грн - ПДВ (разом 97 800 грн).
Згідно з Договором та актами про надання послуг №№ 1-3 у боржника рахується заборгованість перед заявником в сумі 293 400 грн 00 коп.
У зв`язку з невиконанням відповідачем (за первісним позовом) своїх зобов`язань ТОВ «Тензор» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу.
19.02.2024 Господарським судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № 908/366/24, яким суд наказав стягнути з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь ТОВ «Тензор» 293 400 грн 00 коп. заборгованості та 242 грн 24 коп. судового збору.
03.04.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі наказу № 908/366/24, що виданий 19.02.2024 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74614791.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
Так як, судовим наказом № 908/366/24, виданим 19.02.2024 було стягнуто основну суму заборгованості, ТОВ «Тензор» нараховано до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, за Актом № 1 від 29.04.2022 на суму основного боргу в розмірі 97 800,00 грн з дня виникнення заборгованості - 29.06.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 10 055,98 грн 3% річних та 35 904,78 грн інфляційних втрат, за Актом № 2 від 31.05.2022 на суму основного боргу в розмірі 97 800,00 грн з дня виникнення заборгованості - 31.07.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 9 798,76 грн 3% річних та 34 975,35 грн інфляційних втрат, за Актом № 3 від 30.06.2022 на суму основного боргу в розмірі 97 800,00 грн з дня виникнення заборгованості - 30.08.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі 01.12.2025, що становить 9 557,61 грн 3% річних та 33 530,71 грн інфляційних втрат.
Також, між АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» та ТОВ «ТЕНЗОР» укладено договір про надання послуг № 75/38-22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, відповідно до п. 1.1 якого Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику наступні послуги: Код ДК 021 :2015 - 71340000-3 – «Комплексні інженерні послуги» (послуга: «Експлуатація комплексної системи діагностики систем реакторної установки енергоблоку 5 ВП ЗАЕС).
На виконання умов договору ТОВ «Тензор» надані Боржнику послуги відповідно до наступних актів наданих послуг:
- Акт про надання послуг № 1 від 29.07.2022 на суму 81500,00 грн та 16300,00 грн ПДВ;
- Акт про надання послуг № 2 від 31.08.2022 на суму 81500,00 грн та 16300,00 грн - ПДВ.
Оскільки, Боржник своїх зобов`язань по оплаті грошових зобов`язань за договором не виконав у повному обсязі ТОВ «Тензор» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу.
19.02.2024 Господарським судом Запорізької області видано судовий наказ у справі № 908/367/24, яким суд наказав стягнути з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь ТОВ «Тензор» заборгованості за надані послуги у розмірі 163 000 грн 00 коп. та 242 грн 24 коп. судового збору.
18.04.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі Наказу № 908/367/24, що виданий 19.02.2024 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74776521.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договором у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що судовим наказом № 908/367/24, виданим 19.02.2024, який набрав законної сили 11.03.2024, було стягнуто основну суму заборгованості, ТОВ «Тензор» нараховано до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за Актом № 1 від 29.07.2022 на суму основного боргу в розмірі 81 500,00 грн з дня виникнення заборгованості - 28.09.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 7 770,41 грн 3% річних та 25 901,63 грн інфляційних втрат, за Актом № 2 від 31.08.2022 на суму основного боргу в розмірі 81 500,00 грн з дня виникнення заборгованості - 31.10.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025 року, що становить 7 549,36 грн 3% річних та 23 282,08 грн інфляційних втрат.
Між АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» та ТОВ «ТЕНЗОР» укладено договір про надання послуг № 75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, на виконання якого ТОВ «Тензор» надані послуги відповідно до Акту наданих послуг №4 від 29.07.2022 на сума 81 500,00 грн.
Оскільки, Боржник своїх зобов`язань по оплаті грошових зобов`язань за договором не виконав у повному обсязі ТОВ «Тензор» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу.
19.02.2024 Господарським судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № 908/373/24, яким суд наказав стягнути з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» на користь ТОВ «Тензор» 81 500,00 грн заборгованості та 242 грн 24 коп. судового збору.
11.04.2024 головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчуком Костянтином Петровичем, на підставі Наказу № 908/373/24, що виданий 19.02.2024 Господарським судом Запорізької області, винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74714925.
02.12.2025 АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» сплатило основну заборгованість за договорами у повному обсязі.
У зв`язку з тим, що судовим наказом № 908/373/24, виданим 19.02.2024, який набрав законної сили 11.03.2024, було стягнуто лише основну суму заборгованості ТОВ «Тензор» нараховано інфляційні втрати та 3% річних за Актом № 4 від 29.07.2022 на суму основного боргу в розмірі 81 500,00 грн з дня виникнення заборгованості - 28.09.2022 по день сплати заборгованості у повному обсязі – 01.12.2025, що становить 7 770,41 грн 3% річних та 25 901,63 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 11, ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі частиною 2 статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.
Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц (провадження №14-68цс18) та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18)).
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зробила висновок, за яким положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.
Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер.
Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
Виходячи із положень статті 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).
У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у такого боржника в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.
Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.06.2019 у справі №916/190/18, зазначено, що нарахування “інфляційних втрат” за наступний період з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця є обґрунтованим, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання.
Подібні за змістом правові позиції викладено Верховним Судом в постановах від 13.12.2023 у справі №921/475/22, від 15.11.2023 у справі №921/489/22 та від 26.06.2020 у справі №905/21/19.
У вказаних вище рішеннях суд встановив наявність правових підстав для захисту прав позивача – ТОВ «Тензор», шляхом стягнення основної заборгованості у заявленому розмірі, а також застосування до АТ “НАЕК “Енергоатом” спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зокрема, ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Приписами ст. 604 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18.
З огляду на наведене, оскільки відповідач (за первісним позовм) допустив прострочення виконання грошового зобов`язання позивач правомірно нараховує 3% річних та інфляційні втрати на суму основного боргу, стягнуто в рамках вищезазначених справ суду.
Посилання відповідача (за первісним позовм) на наявність форс-мажорних обставин, введення воєнного стану та тимчасову окупацію території не є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої статтею 625 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд у своїй усталеній практиці неодноразово зазначав, що грошове зобов`язання за своєю правовою природою є таким, виконання якого не може бути унеможливлене обставинами непереборної сили, оскільки боржник має альтернативні способи виконання такого зобов`язання.
АТ «НАЕК «Енергоатом» є самостійною юридичною особою.
Відповідно до ст. 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами.
Окупація окремого відокремленого підрозділу (філії) не звільняє юридичну особу від обов`язку належного виконання грошових зобов`язань, оскільки правосуб`єктністю наділена саме компанія, а не філія.
А згідно зі ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Відповідач не довів існування прямого причинно-наслідкового зв`язку між запровадженням воєнного стану, тимчасовою окупацією території та неможливістю виконання саме грошового зобов`язання перед Позивачем.
Більше того, здійснення стягнення з відповідача (за первісним позовом) коштів у розмірі основної заборгованості за договорами №75/121-21/48-121-01-21-10368, №75/78-21/48-121-01 21-10255, №75/50-21/48-121-01-21-10171, №75/37-22/48-121-01-22-11169, №75/38-22/48 121-01-22-11170, №75/24-22/48-121-01-22-11134 01.12.2025, що підтверджується виписками по рахунку ТОВ «Тензор», тобто після введення воєнного стану, свідчить про наявність у нього реальної можливості виконувати грошові зобов`язання.
Посилання відповідача (за первісним позовом) на положення статті 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є помилковими, оскільки зазначена норма регулює особливості здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території, але не передбачає звільнення суб`єктів господарювання від виконання грошових зобов`язань та не скасовує відповідальності за їх порушення.
Зокрема, відповідач (за первісним позовом) зосереджує увагу виключно на правочинах, укладених під час або після тимчасової окупації, повністю ігноруючи зобов`язання, які виникли значно раніше і не були пов`язані з окупацією чи введенням воєнного стану.
Обов`язок оплати за Договором № 75/121-21/48-121-01-21-10368 від 17.06.2021 за Актом № 3 настав з 29.11.2021, за Актом №4 настав 30.01.2022. За Договором № 75/78-21/48-121-01-21-10255 від 05.05.2021 3% річних та інфляційні втрати були стягнуті рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 у справі 908/2257/23 за період, починаючи з 02.11.2021, що підтверджує виникнення боргу саме з цієї дати. За Договором № 75/50-21/48-121-01 21-10171 від 29.03.2021 3% річних та інфляційні втрати були стягнуті Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.11.2023 року у справі 908/2231/23 за період, починаючи з 22.02.2022, що також свідчить про виникнення прострочення до запровадження воєнного стану.
Отже обов`язок відповідача (за первісним позовом) з оплати наданих послуг за зазначеними договорами виник ще до введення воєнного стану та до тимчасової окупації м. Енергодар.
Відтак, на момент настання цих обставин відповідач (за первісним позовом) уже перебував у стані прострочення за цими зобов`язаннями, а отже, його бездіяльність до настання форс-мажорних обставин і окупації є прямою підставою для стягнення компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України.
Суд звертає увагу, що прострочення виконання грошового зобов`язання мало триваючий характер протягом усього періоду невиконання зобов`язання та тривало до моменту його фактичного виконання.
Право кредитора на стягнення інфляційних втрат та 3 % річних виникає за кожен день такого прострочення.
Позовні вимоги заявлені ТОВ «Тензор» у межах строку позовної давності та сформовані з урахуванням усталених підходів судової практики щодо періодичності нарахування сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Таким чином, доводи відповідача (за первісним позовом) про відсутність вини не мають правового значення для вирішення спору про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.
ТОВ «Тензор» має всі законні підстави на отримання сум, що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України на фактичну дату сплати відповідачем боргу за рішенням суду.
Судом встановлено, що розрахунок 3% річних та інфляції на загальну суму 1 599 439,94 грн. виконаний правильно, а тому суд приходить до висновку, що первісний позов є законним та обґрунтованим і задовольняється судом повністю.
Згідно із положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за первісним позовом покладаються на Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у розмірі 19193,28 грн.
Стосовно зустрічного позову.
Предметом позовних вимог у справі № 908/69/26, на підставі якого були заявлені зустрічні позовні вимоги, є визнання недійсними договорів №75/37-22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38-22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, та Актів № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022.
У зустрічному позові позивач посилається на нікчемність Договорів №75/37 22/48-121-01-22-11169 від 24.03.2022, № 75/38-22/48-121-01-22-11170 від 24.03.2022, та Актів № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022.
За змістом ст. 629 ЦКУ Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) вказано, що «тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право- обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати». Між сторонами були укладені договори, які виконувалися, а надані послуги прийняті відповідачем, що підтверджується підписаними актами про надання послуг без будь-яких зауважень чи заперечень.
Позивач за зустрічним позовом у відповіді на відзив зазначає «Крім того, незважаючи на те, що Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» діє з 15.04.2014, відповідач (за зустрічним позовом) не відмовився від виконання зобов`язань за договорами, укладеними під час введення режиму воєнного стану, які вже під час укладення були нікчемними, а намагався надати послуги за нікчемними договорами, та ще й стягнути за них кошти. Нікчемні правочини є нікчемними з моменту укладання, отже, у позивача (за зустрічним позовом) не виникало обов`язку з оплати наданих послуг за правочинами, які є нікчемними.».
Проте, ТОВ «Тензор» фактично надав послуги передбачені умовами договору, а позивач (за первісним позовом) не відмовився від наданих послуг, а прийняв надані послуги, що підтверджується підписаними Актами, але всупереч умовам договору не оплатив в зазначений термін надані послуги.
У підписаних актах прямо зазначено, що надані послуги відповідають умовам договорів та технічної специфікації, належним чином оформлені, а претензії до обсягу, якості та строків надання послуг у Замовника відсутні. Таким чином, відповідач підтвердив факт належного виконання позивачем своїх договірних зобов`язань та прийняття їх результату.
Підписання актів про надання послуг без зауважень свідчить про належне виконання зобов`язань відповідачем та, відповідно, про виникнення у позивача обов`язку здійснити оплату наданих послуг.
Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
У ч. 1 ст. 903 ЦК України зазначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Отже, з моменту підписання актів про надання послуг у позивача виник грошовий обов`язок щодо їх оплати, а посилання позивача на нікчемність договорів та актів є спробою уникнути виконання вже прийнятого та підтвердженого зобов`язання.
Суд звертає увагу, що за Договором № 75/37-22/48-121-01-22-11169 19.02.2024 Господарським судом Запорізької області було видано судовий наказ у справі № 908/366/24, за Договором №75/38-22/48-121-01-22-11170 - судовий наказ від 19.02.2024 у справі № 908/367/24, а за Договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 - ухвалено рішення Господарського суду Запорізької області від 09.05.2024 у справі № 908/766/24, яке набрало законної сили та залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2025.
Щодо Актів № 3 від 30.06.2022 і № 4 від 29.07.2022 за договором № 75/24 22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022 які Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсними, слід зазначити, що за Договором № 75/24-22/48-121-01-22-11134 від 16.02.2022 між сторонами не були складені та підписані Акти №3 від 30.06.2022 р. та № 4 від 29.07.2022.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Грошове зобов`язання за оспорюваними договорами, а саме - основний борг, був стягнутий у судовому порядку (судові накази у справах № 908/366/24, № 908/367/24 та рішення у справі № 908/766/24, яке набрало законної сили та залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2025).
Стягнення основного боргу підтверджує, що суди не встановили ознак нікчемності, що призвело б до відмови у стягненні.
При цьому позивач (за зустрічним позовом) не скористався правом, передбаченим ч. 1 ст. 157 ГПК України щодо подання заяви про скасування судових наказів, а також не довів у встановленому процесуальному порядку нікчемність спірних правочинів.
Позивач за зустрічним позовом факт наявності простроченої заборгованості не спростував, АТ «НАЕК "Енергоатом» в особі філії «ВП «Запорізька атомна електрична станція» підтвердило існування заборгованості шляхом підписання Довідки про заборгованість від 03.01.2024, тобто вже після того, як м. Енергодар опинився в окупації, і після укладення спірних договорів.
Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.
Крім того, основна заборгованість за вказаними договорами була стягнута з позивача у повному обсязі, що свідчить про фактичне існування грошового зобов`язання. Такі дії позивача є несумісними з твердженнями про нікчемність договорів і актів.
Посилання позивача на нікчемність є недобросовісним, оскільки спрямоване виключно на уникнення додаткової відповідальності, при цьому факт отримання та прийняття ним послуг, а також стягнення основного боргу, не оспорюється, а лише підтверджується стягненням боргу.
Також судом не приймаються до уваги посилання позивача за зустрічним позовом на наявність форс-мажорних обставин, введення воєнного стану та тимчасову окупацію території.
Як зазначалося вище АТ «НАЕК "Енергоатом» є самостійною юридичною особою.
Відповідно до ст. 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами.
Окупація окремого відокремленого підрозділу (філії) не звільняє юридичну особу від обов`язку належного виконання грошових зобов`язань, оскільки правосуб`єктністю наділена саме компанія, а не філія. А згідно зі ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Тензор» (код за ЄДРПОУ 30956420) з 12.09.2023 зареєстроване за адресою: 69032, Запорізька обл., місто Запоріжжя, Південне шосе, будинок 57, офіс 36.
Проте ТОВ «Тензор» протягом усього періоду здійснювало діяльність та розрахунки на підконтрольній Україні території.
Про це свідчить той факт, що усі банківські рахунки ТОВ «Тензор», які використовувалися для розрахунків за оспорюваними договорами, були відкриті в українських банках, які функціонували на підконтрольній Україні території, і діяли в межах юрисдикції Національного банку України.
Здійснення стягнення основної заборгованості 02.12.2025 підтверджує, що рахунки відповідача були доступні для перерахування коштів у національній банківській системі, і не підпадали під платіжні обмеження, встановлені для ТОТ.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст.ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Таким чином, інші аргументи сторін, які не висвітлені в цьому рішенні, не мають істотного значення для вирішення справи.
Враховуючи вище встановлені обставини, суд дійшов висновку, що в задоволені зустрічного позову відмовляється.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за зустрічним позовом покладаються на Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом”.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі філії “Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тензор" (69032, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 57, офіс 36, код ЄДРПОУ 30956420) інфляційних втрат на суму 1 237 880,87 грн та 361 559,07 грн 3% річних на загальну суму 1 599 439 (один мільйон п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 94 коп. та 19193 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто три) грн 28 коп. судового збору
Видати наказ.
У задоволені зустрічного позову – відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26.06.2026. 

Суддя Т.А. Азізбекян