ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Справа № 903/1125/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Хабарова М.В.
суддя Мельник О.В.
суддя Мамченко Ю.А.

секретар судового засідання Щербак В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 у справі № 903/1125/25 (суддя Дем`як В.М., повне рішення складено 30.03.2026)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" 
про стягнення 1 735 986,97 грн

за участі представників:
від позивача - Куруц В.М.
від відповідача - не з`явились
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 у справі №903/1125/25 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 735 986,97 грн заборгованості, в т.ч. 924 000,00 грн штрафу у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості, 19 986,97 грн витрат на проведення лабораторних випробувань товару, 792 000,00 грн переплати за неякісний товар, 20831,84 грн витрат по сплаті судового збору та 60000 грн витрат по сплаті експертизи.
В обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції, встановивши поставку відповідачем товару неналежної якості за договором про закупівлю матеріально-технічних ресурсів №ПК/МТЗ/25172/Ю від 27.02.2025, з урахуванням п.9.3.2 договору дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості у розмірі 924 000 грн. 
Крім того, з урахуванням витрат позивача на проведення лабораторних випробувань та судово-товарознавчої експертизи у справі, суд визнав їх розмір обґрунтованим і таким, що підлягає стягненню з відповідача у сумі 19 986,97 грн та 60 000 грн відповідно.
Заявлена позовна вимога щодо стягнення переплати за неякісний товар, яка становить різницю між договірною та уціненою вартістю, також судом визнана обґрунтованою, а відтак підлягає стягненню з відповідача у розмірі 258 800 грн.
Водночас, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки допущене порушення є істотним, з огляду на поставку товару неналежної якості на загальну суму 6 600 000 грн за умовами договору та специфікації № 1, а також через відсутність наданих позивачем доказів на підтвердження обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" звернулось з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення 924000 грн штрафу у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що основною діяльністю товариства є виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування (ДК 009:2010 секція С, КВЕД - 20.41). 
Зазначає, що після повномасштабного вторгнення, скориставшись Державною програмою релокації підприємств, товариство здійснило повну релокацію своїх потужностей з м. Павлоград Дніпропетровська область до міста Луцьк Волинської області, де намагається відновити виробництво продукції, покращуючи якісний контроль та проходячи сертифікацію у спеціалізованих організаціях та ретельний внутрішній контроль.
Апелянт вказує, що на момент звернення з позовом до суду відповідачем поставлено товар за договором поставки в повному обсязі; товар було прийнято позивачем в повному обсязі, позивачем не було зупинено приймання товару, вимога щодо заміни товару або його повернення також відповідачу не надходила. Будь-яких збитків відповідач позивачу не заподіяв.
Відтак, вважає, що стягнення штрафу у розмірі 924000 грн є непропорційним наслідкам правопорушення, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим загального конституційного принципу верховенства права.
У відповідності до ст.263 Господарського процесуального кодексу України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що посилання апелянта на релокацію підприємства у зв`язку з введенням воєнного стану не може слугувати підставою для зменшення розміру неустойки (штрафу), беручи до уваги вид і характер порушення - поставку товару неналежної якості.
Твердження апелянта на обставини воєнного часу не свідчить про фактичну наявність дійсних обставин непереборної сили, які б унеможливили ним реалізацію відповідних прав та обов`язків за договором щодо поставки якісного товару, в тому числі враховуючи п.18.2 договору, в якому сторони підтвердили, що усвідомлюють усі ризики, пов`язані з виконанням умов цього договору, який укладається в умовах воєнного стану.
Таким чином, вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоведеність відповідачем існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки.
У судове засідання 21.05.2026 з`явився представник позивача, який надав свої пояснення щодо обставин справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Крім того, від апелянта 20.05.2026 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю його представника у іншому судовому засіданні у Дніпропетровському окружному адміністративному суді.
Розглянувши подане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Апеляційний суд зазначає, що норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника для захисту своїх прав при розгляді даної справи.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
З огляду на вказане, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також те, що правова позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі і про її зміну апелянт будь-яких заяв або клопотань не подавав, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та відповідно можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.02.2025 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" (постачальник) укладено договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 27.02.2025 № ПК/ МТЗ/25172/Ю, за умовами якого постачальник, зобов`язався поставити та передати у власність покупцю, товар порошок пральний для постільних речей - відповідно до специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах даного договору (пункти 1.1-1.2 договору).
Пунктом 1.3 договору визначено, що кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у специфікації даного договору.
Специфікацією №1 до договору передбачено, що предметом поставки є "порошок пральний безфосфатний для автоматичного прання White TM Tino High-Power Professional", виробник ТОВ "Юнілайф.ПВ", дата виготовлення не раніше 2025 року, кількість 200 000 кг, гарантійний строк зберігання/придатності 60 місяців, ціна за одиницю 33,00 грн з ПДВ.
Специфікацією №1 до договору передбачено, що товар за технічними характеристиками має відповідати, зокрема, наступним вимогам:
- Зовнішній вигляд гранули або порошок;
- Мийна здатність, % - не менше ніж 98 %;
- Хімічна вибілююча здатність, % - не менше ніж 98 %.
Загальна ціна договору становить 6 600 000,00 грн. з ПДВ (п.6.3 Договору).
Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник повинен поставити покупцеві товар, якого відповідає нормативно-технічним документам та характеристикам, зазначеним у специфікації № 1 до цього договору. Аналогічні положення закріплені в підп. 8.3.2 договору.
Підтвердженням якості та відповідності товару з боку постачальника є документи, визначені у специфікації № 1 (додаток 1) до даного договору, та які надаються покупцю разом з товаром (пункт 2.2 договору).
Пунктом 2.3 договору передбачено, що постачальник гарантує якість товару, що постачається, протягом гарантійного строку експлуатації, гарантійного строку зберігання, гарантійного строку придатності, строку придатності, терміну придатності, визначених у специфікації № 1 (додаток 1) до цього договору.
Згідно з пунктом 2.6 договору при виявленні виробничих дефектів у гарантійні строки експлуатації, зберігання, придатності виклик представника постачальника для складання двостороннього акта є обов`язковим.
Вхідний контроль, приймання товару за кількістю, якістю, комплектністю та асортиментом проводиться підрозділом покупця, згідно з вимогами пунктів 5.1, 5.2 цього договору та стандартами ПАТ "Українська залізниця" СТП-10-001:2016 (Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Основні положення) та СТП-10-002:2016 (Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Правила проведення вхідного контролю) які розміщені за посиланням https://uz.gov.ua/about/technical_and_social_policy/technical_regulation/yakist/ (п.2.11. договору).
У свою чергу приймання покупцем товару за кількістю, якістю, комплектністю та асортиментом не позбавляє покупця права у встановленому порядку пред`являти Постачальнику претензії у зв`язку з недоліками поставленого товару, які будуть виявлені в ході використання (п. 2.12 договору).
При цьому, в межах гарантійного строку зберігання повару, покупець може самостійно відбирати проби (зразки) товару, для проведення в акредитованих лабораторіях дослідження (експертизи) на відповідність якісним характеристикам визначеним нормативно-технічною документацією на товар (п.2.13 договору).
Згідно п.2.14 договору організація експертизи товару за якістю здійснюється за рахунок покупця. У разі виявлення товару неналежної якості постачальник відшкодовує покупцю вартість експертизи.
Відповідно до п.9.1 договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором винна сторона несе відповідальність згідно з цим договором і законодавством України.
Підп. 9.3.2 договору передбачено, що за поставку товару неналежної якості, комплектності або асортименту постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості поставленого неякісного, некомплектного товару та/або товару неналежного асортименту, при цьому власними силами і засобами замінює неякісний, некомплектний товар та/або товар неналежного асортименту.
Пунктом 9.8 договору передбачено, що сторона, винна у порушенні умов цього договору відшкодовує іншій стороні пов`язані із цим реальні документально підтверджені збитки та витрати у повному обсязі.
Водночас, згідно з умовами 2.15 договору сторони домовились збільшити до двох років строк позовної давності для пред`явлення вимог покупця щодо недоліків поставленого товару.
Умови і строки поставки визначені у розділі 4 договору.
Так, зокрема, пункт 4.2 договору передбачає, що поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці. Строк поставки товару протягом 15 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки покупцем.
Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акта прийому передачі або видаткової накладної (пункт 4.6 договору).
Згідно з п.5.1 договору приймання товару за кількістю здійснюється у порядку, встановленому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6.
У свою чергу приймання товару за якістю здійснюється у порядку, встановленому Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю", затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (п.5.2 договору).
Відповідно до пункту 5.4 договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється за наявності документів, що підтверджують якість товару згідно з пунктом 2.2 даного договору, та таких товаросупровідних документів:
- підписаний постачальником рахунок-фактура;
- підписана постачальником видаткова накладна;
- підписана постачальником товарно-транспортна накладна (у разі поставки товару автомобільним транспортом) або електронна залізнична накладна (у разі поставки товару залізничним транспортом), або відповідний документ, виданий оператором поштового зв`язку, або міжнародна транспортна накладна, якщо Постачальник є нерезидентом України;
- підписані постачальником пакувальні аркуші (при наявності).
В усьому, що не визначено умовами договору сторони керуються законодавством України (пункт 13.1 договору).
На виконання умов договору позивач направив відповідачу на його електронну адресу рознарядки на поставку партії товару від 11.03.2025 № ПК-07/710 та 18.03.2025 №ПК-07/781 відповідно, у яких визначив кількість та вантажоодержувачів товару у розрізі виробничих підрозділів філії "Пасажирська компанія" АТ "Укрзалізниця".
Відповідачем було поставлено позивачу товар в обсязі та у строки, що передбачені договором, а саме:
-12.03.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Львів", що підтверджується видатковою накладною від 12.03.2025 №514. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 13.03.2025 №23.
- 13.03.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Ковель", що підтверджується видатковою накладною від 13.03.2025 №513. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 18.03.2025 №53.
-19.03.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Чернівці", що підтверджується видатковою накладною від 19.03.2025 №572. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 19.03.2025 №86.
-24.03.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв", що підтверджується видатковою накладною від 24.03.2025 №606. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 26.03.2025 №49.
-25.03.2025 поставив партію Товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя 1", що підтверджується видатковою накладною від 25.03.2025 №621. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 28.03.2025 №59.
- 27.03.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Дніпровське пасажирське вагонне депо", що підтверджується видатковою накладною від 27.03.2025 №629. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 28.03.2025 №159.
- 01.04.2025 поставив партію товару у кількості 20 000 кг на суму 660 000,00 грн з ПДВ у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна", що підтверджується видатковою накладною від 01.04.2025 №653. Зазначена партія товару пройшла вхідний контроль та була введена в експлуатацію, на підставі акту вхідного контролю від 03.04.2025 №56.
На підтвердження якості товару відповідач надав сертифікат якості № 030325/5, витяг із ТУ У 24.5-37252922-003:2011 від 03.03.2025, декларацію про відповідність Технічному регламенту мийних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2008 №717.
Під час експлуатації зазначеного товару відповідно до пункту 2.13 договору з метою перевірки його якості позивачем було проведено його лабораторні випробування в акредитованих лабораторіях.
За результатами лабораторних випробувань показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності товару виявилися меншими за ті, що передбачені специфікацією №1 до договору (98%), що свідчить про неналежну якість продукції, а саме:
- Відповідно до протоколу випробувань від 30.05.2025 №0376-П показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Львів" за видатковою накладною від 12.03.2025 №514, становили відповідно 54,4 ± 3,0 % та 68,0 ± 1,0 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія товару за якісними показниками не відповідала умовам договору, сторонами спільно складено акт про приховані недоліки продукції від 17.06.2025.
- Відповідно до протоколу випробувань від 30.05.2025 №0377-П показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Ковель" за видатковою накладною від 13.03.2025 №513, становили відповідно 51,7 ± 3,0 % та 58,0 ± 1,0 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія Товару за якісними показниками не відповідала умовам Договору, сторонами спільно складено Акт про приховані недоліки продукції від 19.06.2025 №1.
- Відповідно до протоколу випробувань від 30.05.2025 №0384-П показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Чернівці" за видатковою накладною від 19.03.2025 №572, становили відповідно 50,9 ± 3,0 % та 62,0 ± 1,0% з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія Товару за якісними показниками не відповідала умовам договору, сторонами спільно складено Акт про приховані недоліки продукції від 18.06.2025 №1.
- Відповідно до протоколу випробувань від 30.05.2025 №62-м показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії Товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо станції Миколаїв" за видатковою накладною від 24.03.2025 № 606, становили відповідно 92,7 % та 85,4 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія Товару за якісними показниками не відповідала умовам договору, сторонами спільно складено Акт про приховані недоліки продукції від 03.07.2025 №49.
- Відповідно до протоколу випробувань від 27.05.2025 №3951/25м показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії Товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1" за видатковою накладною від 25.03.2025 № 621, становили відповідно 81,0 % та 98,0 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія Товару за якісними показниками не відповідала умовам Договору, сторонами спільно складено Акт про приховані недоліки продукції від 25.06.2025 №59.
- Відповідно до протоколу випробувань від 03.06.2025 №66-м показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Дніпровське пасажирське вагонне депо" за видатковою накладною від 27.03.2025 № 629, становили відповідно 86,7 % та 81,8 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія товару за якісними показниками не відповідала умовам договору, сторонами спільно складено акт про приховані недоліки продукції від 24.06.2025 №159.
- Відповідно до протоколу випробувань від 03.06.2025 №65-м показники мийної здатності та хімічної вибілювальної здатності партії Товару, що була поставлена у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна" за видатковою накладною від 01.04.2025 № 653, становили відповідно 86,9 % та 83,4 % з необхідних 98 %. У зв`язку з тим, що поставлена партія Товару за якісними показниками не відповідала умовам Договору, 02.07.2025 сторонами спільно складено Акт про приховані недоліки продукції від 02.07.2025 №1.
В подальшому, на замовлення позивача було проведено судово-товарознавчу експертизу прального порошку, за результатами якої було складено висновок експерта від 28.10.2025 №41/51-10/25, згідно з яким якість товару, поставленого позивачу за видатковими накладними від 01.04.2025 №653, від 19.03.2025 №572, від 25.03.2025 № 621, від 12.03.2025 №514, від 27.03.2025 №629, від 24.03.2025 №606, від 13.03.2025 №513 не відповідає вимогам специфікації №1 до договору.
Згідно висновку судового експерта, встановлено, що з урахуванням втрати якості прального порошку, реальна вартість одиниці товару (1кг), поставленої у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Чернівці":
- за видатковою накладною від 19.03.2025 №572 становить 19,77 грн з ПДВ (договірна ціна 33,00 грн з ПДВ), реальна вартість одиниці Товару (1кг), поставленої у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Запоріжжя-1";
- за видатковою накладною від 25.03.2025 № 621 становить 31,45 грн з ПДВ (договірна ціна 33,00 грн з ПДВ), реальна вартість одиниці Товару (1кг), поставленої у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Львів";
- за видатковою накладною від 12.03.2025 № 514 становить 21,12 грн з ПДВ (договірна ціна 33,00 грн з ПДВ), реальна вартість одиниці Товару (1кг), поставленої у виробничий підрозділ "Пасажирське вагонне депо Ковель" за видатковою накладною від 13.03.2025 № 513 становить 20,06 грн з ПДВ (договірна ціна 33,00 грн з ПДВ).
Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором у частині поставки товару належної якості, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив стягнути з відповідача 1 735 986,97 грн з яких:
- штраф (20%) за поставку товару неналежної якості у розмірі 924 000,00 грн з ПДВ;
- витрати на проведення лабораторних випробувань Товару у розмірі 19 986,97 грн з ПДВ;
- переплата за неякісний Товар (різниця між договірною та уціненою вартістю Товару) у розмірі 792 000,00 грн. з ПДВ.
Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів враховує, що відповідач оскаржує рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 лише в частині стягнення з нього 20% штрафу за поставку товару неналежної якості у розмірі 924 000,00 грн.
Відтак, з урахуванням положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України щодо меж перегляду справи судом апеляційної інстанції та беручи до уваги доводи й вимоги апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на проведення лабораторних випробувань товару у розмірі 19 986,97 грн, переплати за неякісний товар (різниці між договірною та уціненою вартістю) у розмірі 792 000,00 грн, а також витрат на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 60 000 грн апеляційним судом не переглядається.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо наявності підстав для зменшення суми штрафу, що підлягає стягненню, апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.
Згідно мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання, не повинна перетворюватись на несправедливо покладений непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
При цьому, слід зазначити, що в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, відповідно вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Визначення конкретного розміру, на який зменшуються належні до сплати штрафні санкції, належить до дискреційних повноважень суду.
Реалізовуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 Цивільного кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст.3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст.86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 02.03.2023 у справі №905/1409/21, від 23.11.2023 у справі №917/991/22).
У постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст.625 Цивільного кодексу України є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (Аналогічна правова позиція наведена постанові Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 916/880/20).
Однак, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд повинен виходити з того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Разом з тим, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд також повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.
Приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін. (Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №910/14265/23, від 29.08.2024 у справі №910/14264/23 та від 24.09.2024 у справі №915/1037/23)
Як убачається з матеріалів справи та змісту апеляційної скарги, апелянт оскаржує рішення суду в частині стягнення штрафу за поставку товару неналежної якості.
Разом із тим колегія суддів зазначає, що здійснення підприємницької діяльності нерозривно пов`язане з прийняттям суб`єктом господарювання відповідних комерційних ризиків, а тому відповідач мав усвідомлювати можливі наслідки неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, самостійно оцінювати ризики своєї господарської діяльності та прогнозувати настання несприятливих наслідків своїх дій чи бездіяльності.
При цьому судом встановлено, що згідно з п. 18.2 договору сторони підтвердили усвідомлення всіх ризиків, пов`язаних із виконанням умов договору, укладеного в умовах воєнного стану. 
Таким чином, укладаючи договір про закупівлю матеріально-технічних ресурсів від 27.02.2025, відповідач добровільно прийняв на себе всі ризики, пов`язані з виконанням договірних зобов`язань та здійсненням відповідної господарської діяльності.
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду від 15.05.2023 у справі №910/8582/22: "Договір позивач підписав без зауважень та заперечень. Причому на моменту підписання спірного договору повномасштабна агресія рф проти України вже тривала, ці обставини для сторін договору були загальновідомим фактом. Тож, здійснюючи господарську діяльність, сторони не були позбавлені змоги врахувати зазначені обставини та передбачити можливі ризики для себе. При цьому позивач, об`єктивно розуміючи та оцінюючи вигоди/втрати від укладення договору, мав можливість завбачити настання негативних наслідки. Натомість позивач, прийнявши рішення про укладення договору на певних умовах, несе повну відповідальність за настання можливих для себе негативних майнових наслідків."
Відтак, доводи апелянта про необхідність зменшення розміру штрафних санкцій у зв`язку з повною релокацією виробничих потужностей із м. Павлоград Дніпропетровської області до м. Луцьк Волинської області колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що запровадження воєнного стану та пов`язані з ним обставини об`єктивно вплинули на неможливість належного та якісного виконання договірних зобов`язань.
Крім того, апелянтом до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції про те, що вказані відповідачем обставини не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій у даній справі.
Варто вказати, що заявлений до стягнення штраф у розмірі 924 000 грн не є надмірним порівняно із загальною сумою договору 6 600 000 грн та є співмірним наслідкам неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, забезпечуючи справедливий баланс інтересів сторін, з урахуванням того, що відповідно до п. 9.3.2 договору сторонами було погоджено його розмір (у розмірі 20% вартості поставленого товару неналежної якості).
Оцінюючи доводи апелянта про те, що позивач не зазначив про завдані йому збитки, колегія суддів вважає їх безпідставним, оскільки згідно з ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відтак, саме лише не зазначення позивачем відомостей про понесені позивачем збитки, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, не може бути достатньою підставою для зменшення розміру заявлених штрафних санкцій.
З огляду на вказане, враховуючи підтверджений факт поставки відповідачем товару неналежної якості, тобто порушення ним взятих на себе зобов`язань, зважаючи на погоджений сторонами у договорі розміру штрафу у розмірі 20%, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення заявленого розміру штрафних санкцій.
З огляду на вказане, враховуючи встановлений та підтверджений матеріалами справи факт поставки відповідачем товару неналежної якості, що свідчить про порушення взятих на себе договірних зобов`язань, а також беручи до уваги погоджений сторонами у договорі розмір штрафних санкцій у розмірі 20%, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру штрафу.
У силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування ухваленого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 без змін, з огляду на що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" задоволенню не підлягає.
Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно з ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнілайф.ПВ" на рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 у справі №903/1125/25 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Волинської області від 18.03.2026 у справі № 903/1125/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України

Повна постанова складена "27" травня 2026 р.

Головуючий суддя Хабарова М.В. 

Суддя   Мельник О.В. 

Суддя   Мамченко Ю.А.