Справа № 131/46/26
Провадження № 22-ц/801/1325/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коваль А. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

02 червня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В., 
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гончара Олександра Івановича
на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Коваля А.М.
у справі №131/46/26
за позовом  ОСОБА_1 (позивач)
до ОСОБА_2 (відповідач)
про зменшення розміру аліментів, –
встановив:
Короткий зміст вимог заяви
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся в районний суд із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи вимоги тим, що згідно з рішенням Іллінецького районного суду від 14.09.2015 з нього стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , 2015 р.н., у розмірі 30% усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначений розмір був встановлений судом з урахуванням матеріального стану сторін та повного визнання позову відповідачем на той час. Разом з тим, з того часу у нього змінився майновий та сімейний стан, так 2020 року народився син ОСОБА_5 , крім того він перебуває на військовій службі за мобілізацією з 27 вересня 2025 року. 
Відтак наразі склалася ситуація, за якої на утримання доньки стягується 30% доходу, тоді як на сина залишається лише 20%, що ставить дітей у нерівне становище. Також до цього позову додається лист військової частини НОМЕР_1 щодо надання інформації на запит № 15900 та узгодження графіку погашення заборгованості, яким підтверджується, що до повного погашення заборгованості стягується із ОСОБА_1 50 відсотків доходів. Вважає, що через цю ситуацію на сина ОСОБА_5 не може стягуватись сума, що перевищує 50 відсотків доходу військовослужбовця. 
За вказаних підстав просив зменшити розмір аліментів на утримання доньки та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 25% усіх видів заробітку, але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Виконавчий лист Іллінецького районного суду від 14.09.2015 у справі № 131/1645/15-ц позивач просить відкликати після набрання даним рішенням законної сили.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач через свого представника - адвоката Гончара О.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення та неповне встановлення судом усіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі, дублюють зміст позовної заяви та судового рішення. При цьому вони зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.
Зокрема, позивач зазначає, що є несправедливими поділ аліментів між двома дітьми, оскільки сплачуючи аліменти на першу дитину у розмірі 30%, другій дитині залишається 20%. Крім того на думку позивача неправильним є твердження суду про те, що військова служба є постійним місцем роботи, а грошове забезпечення стабільним заробітком, тоді як проходження військової служби накладає на військовослужбовця суворі обмеження щодо свободи пересування та виконання будь-яких інших робіт і одержання доходів, не пов`язаних із військовою службою. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просила залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду 27 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 13 травня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено її розгляд.
Представник позивач – адвокат Гончар О.І. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах викладених в ній, та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1645/15-ц від 14 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 , стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, розпочавши стягнення 21 серпня 2015 року.
25 вересня 2015 року Іллінецьким районним судом Вінницької області було видано виконавчий лист на виконання рішення Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1645/15-ц від 14 вересня 2015 року.
Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади №2025/019378980 від 29.12.2025, ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Іллінецьким районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 (а.с. 12).
Згідно із копією листа військової частини НОМЕР_1 від 16 грудня 2025 року встановлено, що з доходів військовослужбовця ОСОБА_8 здійснюється стягнення аліментів. За результатами перевірки нарахувань у період з 27.09.2025 по 30.11.2025 року через технічні причини утримання аліментів проводилося не в повному обсязі. У зв`язку з цим станом на 01.12.2025 року утворилася заборгованість у сумі 10 486,83 грн (десять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 83 копійки). На даний час орієнтовний розмір нарахованого грошового забезпечення військовослужбовця становить 20 380,66 грн. Відповідно до ст. 128 КЗпП України та ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати (грошового забезпечення) не може перевищувати 50 відсотків. Враховуючи поточні щомісячні нарахування аліментів (30%) та необхідність погашення накопиченої заборгованості, з метою дотримання законодавчих обмежень щодо граничного розміру відрахувань, пропонуємо наступний графік погашення заборгованості: Січень 2026 р. 4076,13 грн Лютий 2026 р. 4076,13 грн Березень 2026 р. 2334,57 грн Відрахування будуть здійснюватися автоматично фінансово-економічною службою військової частини з грошового забезпечення військовослужбовця.” 
Згідно із копією довідки військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2025 №250 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 27 вересня 2025 року .
Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.06.2025, яке видано Іллінецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_7 змінила прізвище " ОСОБА_9 " .
Судом також досліджено документи, які надано відповідачкою до відзиву та підтверджують наявність статусу особи з інвалідністю ОСОБА_6 , наявність в неї захворювань та витрати на дитину, а саме: копія рішення ЛКК; копія посвідчення особи з інвалідністю серія НОМЕР_4 ; копія акту приймання/передачі від 17.11.2025 року; копія результатів лабораторних досліджень з «Мед Лаб» від 29.10.2024 року; копія УЗД дослідження щитоподібної залози від 16.05.2023 року; копія форми первинної облікової документації № 003-6/о до УЗД дослідження щитоподібної залози від 16.05.2023 року; копія УЗД дослідження органів черевної порожнини від 16.05.2023 року; копія форми первинної облікової документації № 003-6/о до УЗД дослідження органів черевної порожнини від 16.05.2023 року; копія консультативного заключення лікаря ЗПСМ від 16.05.2023 року; копія форми первинної облікової документації № 003-6/о до консультативного заключення лікаря ЗПСМ від 16.05.2023 року; копія консультативного висновку спеціаліста від 26.11.2024 року; копія епікризу з історії хвороби № 8855; копія консультаційного висновку спеціаліста від 15.02.2022 року; копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1609; копія фіскальних чеків з аптеки за лютий 2026 року; копія фіскальних чеків за лютий 2026 року з аптек № 22, №7; копія фіскального чеку з аптеки «Подорожник Вінниця»; копія фіскальних чеків з аптек «Подорожник Вінниця» та «Конекс-Фарм»; роздруковане фото - один замінний блок для сенсору добового моніторингу Sibionics cgm; копія УЗД дослідження органів черевної порожнини та заочеревного простору від 15.07.2025; копія УЗД дослідження органів сечовидільної системи від 16.07.2025 року; копія УЗД обстеження щитоподібної залози від 17.07.2025 року; виписка із амбулаторної карти № 0104-07; копія фіскального чека на придбання телефона, копії двох фіскальних чеків на придбання одягу; копії трьох фіскальних чеків на придбання одягу; копії п`ятьох фіскальних чеків з аптек на придбання ліків; копія виписки від 06.06.2025 року.
Згідно із рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 23.07.2021 року по справі № 131/607/21, яке набрало законної сили 23.08.2021, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про зміну розміру аліментів на утримання дитини. В рішенні зроблено наступний висновок: “Таким чином, наявність у позивача малолітньої дитини у новому шлюбі не свідчить про наявність безумовних підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, яка народилась у останнього від попереднього шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру таких витрат за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.” 
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, які б свідчили про погіршення його матеріального стану, порівняно з моментом ухвалення рішення про стягнення аліментів, а наявність другої дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів з урахуванням того, що судовим рішенням Іллінецького районного суду від 23.07.2021 року у справі № 131/607/21 ОСОБА_1 вже було відмовлено у задоволенні аналогічних вимог і факт народження другої дитини вже був предметом судового розгляду.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.
З огляду на предмет та підстави позовної заяви, а також доводи апеляційної скарги, основне питання, яке постало перед апеляційним судом у даній справі - це можливість зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України, ч. 2 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначав, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дочки змінився його сімейний та матеріальний стан . Так, від іншого шлюбу у нього народився син, якому, за рахунок сплати аліментів у розмірі 30 % на першу дитину, залишається 20% від заробітку, що є несправедливим поділом аліментів між двома дітьми. Крім того, наразі він є військовослужбовцем, а проходження військової служби накладає суворі обмеження щодо свободи пересування та виконання будь-яких інших додаткових обов`язків не пов`язаних із військовою діяльністю. 
Із положень статті 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, які виникли після ухвалення судом цього рішення.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У позовній заяві та доводах апеляційної скарги позивач стверджує, що сплачуючи аліменти у розмірі 30 % на першу дитину – доньку ОСОБА_4 , на другу дитину, народжену в іншому шлюбу - сина ОСОБА_10 залишається 20%, що є несправедливим поділом аліментів між двома дітьми і ставить їх в нерівне відношення.
Як вбачається із матеріалів справи, з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки за рішенням суду від 14 вересня 2015 року в розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .
Водночас колегія суддів звертає увагу, що позивач фактично робить підміну понять «аліменти» та «утримання дитини».
Аліменти (ст. 181 СК України) — це конкретна, чітко визначена судова або договірна грошова виплата. Вона призначається переважно тоді, коли один із батьків проживає окремо і не бере добровільної участі в повсякденному утриманні дитини. 
Обов`язок утримання (ст. 180 СК України) — це глобальний обов`язок обох батьків забезпечувати дитину всім необхідним для життя, розвитку та навчання (житло, їжа, одяг, лікування, гуртки). Він діє автоматично від народження дитини і не залежить від того, чи живуть батьки разом, чи розлучені.
Зазначаючи про те, що розмір аліментів, які позивач сплачує за рішенням суду від 14.09.2015 року на доньку у розмірі 30 % спричинить зменшення аліментів на другу дитину – сина, якому залишається 20%, що ставить їх в нерівне відношення, позивач не надає доказів про наявність у нього зобов`язань сплачувати аліменти за рішенням суду чи договором на другу дитину.
Крім того, неповнолітній син від іншого шлюбу залишається жити у повній сім`ї, де заробіток позивача - батька дітей, становитиме 70% (100% - 30% згідно рішення суду), а тому не зрозумілим є яким чином і чому позивач ставить у співвідношення двох дітей, якщо аліментні зобов`язання має лише щодо однієї дитини.
Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20 зазначено, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.
У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже сторона повинна належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.
Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.
Матеріали справи також не містять доказів щодо зміни матеріального стану позивача в сторону зменшення, які виникли згодом після ухвалення судового рішення.
Як видно із наданого позивачем листа військової частини НОМЕР_1 від 16 грудня 2025 року встановлено розмір його грошового забезпечення як військовослужбовця становить 20380, 66 грн, проте відомостей щодо його заробітку на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, з чого б можна було зробити висновок про погіршення матеріального становища, позивач не надав. 
Інших доказів щодо зміни матеріального стану позивача в сторону зменшення, які виникли згодом після ухвалення судового рішення не містять.
Отже, належних та достатніх доказів зміни свого майнового стану після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та до звернення із позовом про зменшення розміру цих аліментів позивач суду не надав.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги колегія суддів враховує матеріальне та сімейне становище позивача, потреби дитини, на яку сплачуються аліменти, які зросли з моменту ухвалення судового рішення .
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що спільна дитина сторін проживає разом із мамою і, безумовно, відповідач несе більші витрати на дитину, ніж той із батьків, із ким дитина не проживає, враховуючи неможливості матері працювати через стан здоров`я дитини – ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю та потребує вартісного лікування та спеціального обладнання.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що позивач може забезпечити матеріальну підтримку дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а аліменти в розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, встановлені рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року не є завищеними та не будуть порушувати майнові права платника.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гончара Олександра Івановича залишити без задоволення, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 19 березня 2026 року без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
Головуючий       І.М. Стадник 

Судді        Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська