ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2026 р. справа № 300/1922/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Бойко Л.М.,
за участю:
представника відповідача - Недокуса В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, ОСОБА_2 про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди з підстав порушення вимог законодавства щодо порядку надання безоплатної правничої допомоги.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в: нездійсненні контролю якості наданих позивачу послуг з безоплатної правової допомоги; невирішенні питання заміни адвоката за заявою позивача, у зв`язку з невиконанням ним доручення; неналежному реагуванні на заяви позивача. Позивач вказує, що така бездіяльність відповідача є порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України за №1163 від 07.11.2023 та Закону України "Про безоплатну правову допомогу". Просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в: невиконанні вимог статті 26 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" в частині незабезпечення позивача своєчасно, в повному обсязі якісною безоплатною правовою допомогою по справі №300/4699/22; неналежному виконанні договірних зобов`язань з адвокатом Камінським І.П. в частині перевірки виконання доручення, виданого на адвоката Камінського І.П., перевірки заяви позивача від 29.11.2023; невиконання вимог заяви позивача від 30.09.2024, в тому числі й щодо надання запитуваних документів та інформації;
- зобов`язати відповідача звернутись з поданням до комісії з оцінювання якості надання безоплатної правової допомоги клієнту адвокатом Камінським І.П., подати клопотання до координаційного центру безоплатної правової допомоги про виключення адвоката ОСОБА_2 з реєстру адвокатів безоплатної правової допомоги та подати скаргу до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури регіону;
- визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 11.12.2023 про заміну адвоката Камінського І.П.;
- зобов`язати відповідача змінити підставу в наказі – неналежне виконання своїх зобов`язань за умовами договору адвокатом Камінським І.П.;
- стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 35 000 євро і процесуальні витрати в розмірі 20 000 гривень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
10.04.2025 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з підстав недопущення порушень прав позивача в спірних правовідносинах.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 закрито провадження у справі № 300/1922/25 в частині позовних вимог заявлених ОСОБА_1 до Камінського Ігоря Петровича про визнання протиправними бездіяльності та дій, стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди, у зв`язку з тим, що позивач залишив залу судового засідання.
Восьмий апеляційний адміністративний суд, постановою від 18.02.2026, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 скасував та направив справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
09.03.2026 адміністративна справа №300/1922/25 супровідним листом Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2026, справа передана головуючому судді Матуляку Я.П.
Під час підготовчого провадження судом поставлено на обговорення клопотання позивача про уточнення позовних вимог від 09.06.2025, від 29.07.2025 та про розгляд даної справи в закритому судовому засіданні від 26.03.2026, за наслідками розгляду яких відмовлено в їх задоволенні, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.2026.
В судовому засіданні, яке відбулось 19.05.2026 судом відмовлено в задоволенні заяви позивача про відвід судді Матуляка Я.П., а також в задоволенні клопотань про проведення судового розгляду в закритому судовому засіданні та про зупинення провадження у даній справі.
Позивач в судовому засіданні, яке відбулось 19.05.2026 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив в задоволенні відмовити.
В судове засідання, призначене на 18.06.2026 позивач не прибув, однак подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, оцінивши зібрані у справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.
20.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Західного міжрегіонального центру з БПД із заявою про надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги з питання представлення його інтересів по справі №300/4699/22 (т.1 а.с.46).
Дорученням від 27.11.2023 за №017/04.3/1789, на підставі наказу від 24.11.2024 за №017/04.3-04/196, призначено адвоката Камінського І.П. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді здійснення представництва інтересів у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, у справі №300/4699/22 (т. 1 а.с.45).
29.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою відповідачем за вхідним номером №Д-147/017, в якій повідомив про небажання адвокатом Камінським І.П. здійснювати представництво інтересів позивача у справі №300/4699/22 та просив забезпечити виконання наказу від 24.11.2024 за №017/04.3-04/196 сумлінним виконавцем (т.1 а.с.16).
Водночас, 05.12.2023 адвокат Камінський І.П. подав до Західного міжрегіонального центру з БПД заяву про неможливість виконання доручення та заміну адвоката, яка мотивована тим, що внаслідок зневажливого та принизливого ставлення ОСОБА_1 на адресу адвокатів, не має можливості узгодити з ним правову позицію щодо подальшого представництва його інтересів, а тому на підставі п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" просив розглянути можливість щодо заміни адвоката клієнту ОСОБА_1 щодо виконання доручення (т.1 а.с.158).
Як наслідок, відповідно до пунктів 9, 11 статті 17, пункту 10 частини другої статті 24 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та заяви адвоката Камінського І.П. від 05.12.2023, наказом від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55 відповідач замінив адвоката Камінського І.П., який надає безоплатну вторинну правничу допомогу згідно доручення від 27.11.2023 за №017/04.3/1789, виданого ОСОБА_1 та припинено дію вказаного доручення (т.1 а.с.47).
26.12.2023 відповідач листом за №Д-141/017/126, на вказану заяву позивача від 29.11.2023, зареєстровану за вхідним номером №Д-147/017, повідомив ОСОБА_1 про задоволення вимог позивача, шляхом видання наказу від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55, яким замінено адвоката Камінського І.П. та видання доручення від 11.12.2023 за №017/03-17/2185 на адвоката Бортника Л.І., що підтверджується фіскальним чеком оператора поштового зв`язку (а.с.т.1 а.с.42,43, т.2 а.с.145).
29.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою за вхідним номером №Д-680/017 30.09.2024, в якій вимагав: надати письмовий звіт про об`єм виконаної роботи адвокатом Камінським І.П. по дорученню - детальний опис та перелік робіт, документів, актів виконаних робіт, які необхідно передати позивачу по акту; письмово повідомити, яку правову позицію вибрав адвокат для захисту клієнта та чи повідомив у спосіб визначений законом; повідомити чи передав матеріали наступному адвокату; передати ОСОБА_1 усі матеріали по справі, які адвокат ОСОБА_2 отримав під час виконання доручення по справі по акту прийому-передачі, за дорученням від 27.11.2023 за №017/04.3/1789 (т.1 а.с.15). 
Листом від 29.10.2024 №Д-680/017/551 відповідач повідомив позивача про порядок отримання звіту від адвоката, а також надано усі наявні в розпорядженні відповідача документи, в тому числі й щодо адвоката ОСОБА_2 , що підтверджується описом поштового відправлення та фіскальним чеком оператора поштового зв`язку (т.1 а.с.49-52, т.2 а.с.151,152). 
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає в нездійсненні контролю якості наданих позивачу послуг з безоплатної правової допомоги, невирішенні питання заміни адвоката за заявою позивача, у зв`язку з невиконанням ним доручення, неналежному реагуванні на заяви позивача, а також протиправними дії щодо зазначення підстави у наказі від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Зміст права на безоплатну правничу допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правничої допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правничої допомоги визначено Законом України "Про безоплатну правничу допомогу" від 02.06.2011 №3460-VI (далі – Закон №3460-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №3460-VI, безоплатна правова допомога – правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога – надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги – надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Згідно статті 3 Закону №3460-VI, право на безоплатну правову допомогу – гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 6-1 Закону №3460-VI, до системи надання безоплатної правничої допомоги належать: 1) Координаційний центр з надання правничої допомоги; 2) суб`єкти надання безоплатної первинної правничої допомоги; 3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Статтею 13 Закону №3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правнича допомога – вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Безоплатна вторинна правнича допомога включає такі види правничих послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 14 Закону №3460-VI, право на безоплатну вторинну правничу допомогу згідно з цим Законом та іншими законами мають такі категорії фізичних осіб: повнолітні особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо їхній середньомісячний дохід, розрахований відповідно до методики, затвердженої Міністерством юстиції України, не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до закону для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, а також особи з інвалідністю, які отримують пенсію або державну соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" і "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", у розмірі, що не перевищує двох прожиткових мінімумів для працездатної особи, - на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону (пункт 1); внутрішньо переміщені особи – на всі види правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону (пункт 14).
Частина четверта статті 14 Закону №3460-VI визначає, що суб`єкти права на безоплатну вторинну правничу допомогу, визначені пунктами 1, 14, 17, 19, 20, 26-29 частини першої цієї статті, мають право на отримання такої допомоги не більше шести разів протягом бюджетного періоду та одночасно не більше ніж за шістьма рішеннями про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, прийнятими центрами з надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до статті 15 Закону №3460-VI суб`єктами надання безоплатної вторинної правничої допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Приписами статті 16 Закону №3460-VI передбачено, що Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські), місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) та міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) центри з надання безоплатної правничої допомоги. Центри з надання безоплатної правничої допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правничої допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідних адміністративно-територіальних одиниць та забезпечення доступу осіб до безоплатної правничої допомоги. Центри з надання безоплатної правничої допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням. Центри з надання безоплатної правничої допомоги фінансуються з Державного бюджету України, інших не заборонених законодавством джерел. Центри з надання безоплатної правничої допомоги забезпечують надання всіх видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 7 і частиною другою статті 13 цього Закону. Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної правничої допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної правничої допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України. Під час виконання функцій з надання безоплатної правничої допомоги центри з надання безоплатної правничої допомоги взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Діяльність центру з надання безоплатної правничої допомоги поширюється на територію відповідної адміністративно-територіальної одиниці.
Повноваження центрів з надання безоплатної вторинної правничої допомоги визначені статтею 17 Закону №3460-VI та полягають у: 1) наданні правничих послуг безоплатної первинної правничої допомоги, визначені частиною другою статті 7 цього Закону; 2) здійсненні правопросвітництва; 3) прийнятті рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правничої допомоги; 4) забезпеченні складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; 5) забезпеченні участі захисника при здійсненні досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії; 6) забезпеченні участі захисника у розгляді справи про адміністративне правопорушення; 7) забезпеченні здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 8) укладенні договорів з адвокатами, включеними до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, для надання такої допомоги; 9) виданні доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 10) прийнятті рішення про уповноваження працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги на надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 11) прийнятті рішення про заміну адвоката чи працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги відповідно до статті 24 цього Закону; 12) поданні клопотання до Координаційного центру з надання правничої допомоги про виключення адвоката з Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 24 цього Закону; 13) прийнятті рішення про припинення надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 14) забезпеченні надання послуг з медіації у встановленому порядку; 15) поданні Координаційному центру з надання правничої допомоги звітів про свою діяльність; 16) виконанні інших функцій, передбачених Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правничої допомоги.
Порядок подання звернень про надання безоплатної вторинної правничої допомоги визначений статтею 18 Закону № 3460-VI.
Згідно з ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, звернення про надання одного з видів правничих послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону, подаються особами, які досягли повноліття, або їх представниками до центру з надання безоплатної правничої допомоги в письмовій формі за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи або за місцезнаходженням органу, що здійснює дізнання, досудове розслідування, суду, слідчого судді, що розглядають справу. У зверненні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, яка потребує безоплатної вторинної правничої допомоги, поштова адреса, номери засобів зв`язку, викладається суть питання, для вирішення якого особа звертається за безоплатною вторинною правничою допомогою, та зазначається її належність до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правничу допомогу. Письмове звернення підписується такою особою або її представником та подається до центру з надання безоплатної правничої допомоги особисто або надсилається поштою.
Відповідно до частини 2 статті 18 Закону №3460-VI передбачено, що звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, оформлене без дотримання вимог, визначених цією статтею, повертається заявникові з відповідними роз`ясненнями протягом трьох робочих днів з дня його надходження для усунення недоліків. Після усунення недоліків звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги може бути подано повторно. У такому разі забороняється відмовляти у прийнятті звернення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги з підстав, про які не було зазначено раніше.
Статтею 19 Закону №3460-VI визначено порядок розгляду звернень про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, за змістом частин 1, 2 якої, у разі звернення особи, яка належить до однієї з категорій фізичних осіб, визначених пунктами 1, 2, 9-29 частини першої статті 14 цього Закону, або її законного представника, патронатного вихователя/представника про надання безоплатної вторинної правничої допомоги центр з надання безоплатної правничої допомоги протягом 10 робочих днів з дня надходження звернення та документів, що підтверджують належність такої особи до відповідної категорії, приймає рішення про надання безоплатної вторинної правничої допомоги і надсилає такій особі або її законному представнику, патронатному вихователю/представнику копію зазначеного рішення, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини.
Місцеві центри з надання безоплатної вторинної правничої допомоги здійснюють свою діяльність на підставі Положення про центри з надання безоплатної вторинної правничої допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2012 №967/5 (далі – Положення №967/5).
Відповідно до пункту 1 Положення центри з надання безоплатної правничої допомоги (далі – центри) утворюються, реорганізовуються та ліквідовуються Міністерством юстиції України за пропозицією Координаційного центру з надання правничої допомоги (далі – Координаційний центр) з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної правничої допомоги і є територіальними відділеннями Координаційного центру.
Згідно пункту 6 Положення, під час виконання функцій з надання безоплатної правничої допомоги центри взаємодіють із судами, органами прокуратури та іншими правоохоронними органами, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами надання безоплатної правничої допомоги, органами адвокатського самоврядування, громадськими об`єднаннями.
Відповідно до підпункту 4 пункту 9 Положення №967/5, міжрегіональні центри, юрисдикція яких поширюється на територію більше двох областей, а також Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя, розглядають звернення осіб про надання безоплатної первинної правничої допомоги невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня надходження звернення. Якщо звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у визначений строк у зв`язку із складністю питань, що в ньому зазначаються, встановлюється необхідний строк для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний строк розгляду звернення не може перевищувати 10 робочих днів.
Згідно підпункту 12 пункту 9 Положення №967/5, міжрегіональні центри розглядають звернення суб`єктів права на безоплатну вторинну правничу допомогу та перевіряють належність особи до категорій осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правничої допомоги, у встановленому порядку.
Порядок організації та надання безоплатної правничої допомоги міжрегіональними центрами з надання безоплатної правничої допомоги затверджено наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги №2 від 28.01.2019 (далі – Порядок №2), який був чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до пункту Порядку №2, під час надання безоплатної первинної правової допомоги (далі - БППД) працівник центру, серед іншого, під час першого звернення до центру особи, яка бажає отримати правову допомогу (далі - клієнт), з`ясовує анкетні дані особи, роз`яснює порядок надання безоплатної правової допомоги, отримує письмову згоду на оброблення його (її) персональних даних та реєструє інформацію про клієнта у комплексній інформаційно-аналітичній системі забезпечення організації надання безоплатної правової допомоги (далі - КІАС); з`ясовує суть питання клієнта та у разі необхідності пропонує клієнту надати центру для ознайомлення документи, на яких ґрунтується звернення, сканує їх та вносить до КІАС. Під час надання БППД працівник центру використовує копії документів, наданих клієнтом;
Згідно приписів пункту 3 Порядку №2, під час надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - БВПД) працівник центру надає БВПД в межах повноважень, визначених наказом центру про уповноваження працівника центру для надання такої допомоги (далі - наказ), а також звернення клієнта про надання БВПД, на підставі якого центром прийнято рішення про надання БВПД; інформує клієнта про стан розгляду справи та погоджує з ним процесуальні дії, вчинення/невчинення яких може вплинути на результат розгляду справи; з урахуванням узгодженої з клієнтом правової позиції в межах повноважень, наданих йому клієнтом, бере участь в судових засіданнях у судах всіх інстанцій.
Також, відповідно до вимог ст. 26 Закону №3460-VI, адвокат або працівник центру з надання безоплатної правничої допомоги, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог Конституції України, цього Закону, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів; 2) надавати якісно та в необхідному обсязі безоплатну вторинну правничу допомогу; 3) приймати до провадження справи осіб, які потребують безоплатної вторинної правничої допомоги, відповідно до рішень, прийнятих центром з надання безоплатної правничої допомоги, про уповноваження працівника; 4) не розголошувати конфіденційну інформацію про особу, яка стала відомою у зв`язку з наданням безоплатної вторинної правничої допомоги. Адвокат, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, має всі обов`язки, встановлені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншими законами України.
Як зазначено судом вище, 20.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Західного міжрегіонального центру з БПД із заявою про надання йому безоплатної вторинної правничої допомоги з питання представлення його інтересів по справі №300/4699/22 (т.1 а.с.46).
Дорученням від 27.11.2023 за №017/04.3/1789, на підставі наказу від 24.11.2024 за №017/04.3-04/196, призначено адвоката Камінського І.П. для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді здійснення представництва інтересів у судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, у справі №300/4699/22 (т. 1 а.с.45).
Водночас, вже 05.12.2023, адвокат Камінський І.П. подав до Західного міжрегіонального центру з БПД заяву про неможливість виконання доручення та заміну адвоката, яка мотивована тим, що внаслідок зневажливого та принизливого ставлення ОСОБА_1 на адресу адвокатів, не має можливості узгодити з ним правову позицію щодо подальшого представництва його інтересів, а тому на підставі п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" просив розглянути можливість щодо заміни адвоката клієнту ОСОБА_1 щодо виконання доручення (т.1 а.с.158).
За змістом зазначеної заяви, Доненко В.О. у телефонній розмові, яка відбулась 28.11.2023, вимагав від адвоката Камінського І.П. негайної зустрічі, на що останній вказав на відсутність такої можливості, у зв`язку з перебуванням в судовому засіданні у м. Коломия та повідомив про можливість зустрічі відразу по поверненню до м. Івано-Франківськ, що в свою чергу призвело до незадоволення позивача, зневажливих та принизливих висловлювань та, з рештою до припинення розмови. Інших телефонних розмов та зустрічей між адвокатом Камінським І.П. та ОСОБА_1 не відбувалось.
За наведених обставин виникла ситуація, за якої неможливо було погодити з Доненком В.О. правову позицію, що в свою чергу й послугувало підставою для звернення адвоката Камінського І.П. із заявою про неможливість виконання доручення та заміну адвоката.
Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 19.02.2020 по справі за №813/1770/17 зазначив, що відповідач, як суб`єкт надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні, у разі встановлення, що особа, яка потребує безоплатної правової допомоги, належить до категорії осіб, передбачених пунктом 1 частини першої статті 14 Закону №3460-VI, у поєднанні з приписами частини першої до статті 20 Закону №3460-VI не має обов`язку беззаперечно прийняти рішення про надання такій особі безоплатної вторинної правової допомоги, а тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відсутні підстави для застосування положень частини четвертої статті 245 КАС України, оскільки саме до дискреційних повноважень відповідача належить право прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Водночас, суд зазначає, що заявлені позивачем вимоги щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає в нездійсненні контролю якості наданих позивачу послуг з безоплатної правової допомоги, невирішенні питання заміни адвоката за заявою позивача, у зв`язку з невиконанням ним доручення, неналежному реагуванні на заяви позивача, є необґрунтованими, позаяк у своїй заяві від 29.11.2023, зареєстрованій відповідачем за вхідним номером №Д-147/017, позивач повідомив про небажання адвокатом Камінським І.П. здійснювати представництво інтересів позивача у справі №300/4699/22 та просив забезпечити виконання наказу від 24.11.2024 за №017/04.3-04/196 сумлінним виконавцем, що й було невідкладно зроблено відповідачем згідно наказу від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55, яким замінено адвоката Камінського І.П. та, в подальшому видано доручення від 11.12.2023 за №017/03-17/2185 на адвоката Бортника Л.І.
Не встановлено судом також допущення відповідачем порушення в частині неналежного розгляду заяви позивача від 29.09.2024, зареєстрованої за вхідним номером №Д-680/017 30.09.2024, оскільки, листом від 29.10.2024 №Д-680/017/551 відповідач повідомив позивача про порядок отримання звіту від адвоката, а також надав усі наявні в розпорядженні документи, в тому числі й щодо адвоката Камінського І.П. 
Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що за змістом статей 25, 26 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" адвокат, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, має всі права, гарантії та обов`язки, встановлені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", іншими законами України.
Відповідно до статей 1, 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність – це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів. Адвокат зобов`язаний не допускати в своїй професійній діяльності компромісів, що впливали б на його незалежність, з метою догодити суду, іншим державним органам, третім особам або клієнту, якщо такі компроміси розходяться з законними інтересами клієнта та перешкоджають належному здійсненню адвокатської діяльності.
Згідно зі статтею 23 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", професійні права, честь і гідність адвоката гарантуються та охороняються Конституцією України, цим Законом та іншими законами, зокрема: забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності; забороняється вимагати від адвоката, його помічника, стажиста, особи, яка перебуває у трудових відносинах з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, а також від особи, стосовно якої припинено або зупинено право на заняття адвокатською діяльністю, надання відомостей, що є адвокатською таємницею; забороняється втручання у приватне спілкування адвоката з клієнтом; забороняється втручання у правову позицію адвоката; забороняються будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності, витребування документів пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності.
Отже, доводи відповідача щодо того, що фахівці Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги не вправі впливати на адвоката чи іншим чином втручатися у його діяльність, зокрема й запитувати в адвоката на вимогу клієнта письмовий звіт про об`єм виконаної роботи, витребувати у адвоката всі документи, які отримано від час виконання доручення, а також з`ясовувати його "правову позицію", є обґрунтованими.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний на вимогу клієнта надати звіт про виконання договору про надання правничої допомоги.
Отже, з метою вирішення питань, викладених у заяві від 29.09.2024, зареєстрованої за вхідним номером №Д-680/017 30.09.2024, позивач може звернутись саме до адвоката Камінського І.П.
Водночас, адвокати надають безоплатну вторинну правничу допомогу відповідно до положень Стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у цивільному, адміністративному процесах та представництва у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 21.12.2017 №4125/5 (далі – Стандарти якості).
Як наслідок, в даному випадку судом під час розгляду справи, не встановлено допущення відповідачем, визначеної позивачем у позові бездіяльності, а отже й відсутні підстави для вирішення позовних вимог зобов`язального характеру, як похідних.
В частині позовних вимог щодо підстав винесення наказу відповідача від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55, суд зазначає таке.
Статтею 24 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" визначено підстави та порядок заміни адвокатів або працівників центрів з надання безоплатної правничої допомоги, які надають безоплатну вторинну правничу допомогу.
Так, частиною першою зазначеної норми передбачено, що адвоката або працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, може бути замінено у випадках та порядку, визначених законом.
Відповідно до вимог частини 2 статті 24 Закону №3460-VI, адвоката або працівника центру з надання безоплатної правничої допомоги, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням центру з надання безоплатної правничої допомоги у разі: неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору (пункт 2); наявності інших підстав, передбачених законом (пункт 10).
Як зазначено судом вище, відповідно до пунктів 9, 11 статті 17, пункту 10 частини другої статті 24 Закону України "Про безоплатну правничу допомогу" та заяви адвоката Камінського І.П. від 05.12.2023, наказом від 11.12.2023 за №3-БВПД/017/03-17.2/55 відповідач замінив адвоката Камінського І.П., який надає безоплатну вторинну правничу допомогу згідно доручення від 27.11.2023 за №017/04.3/1789, виданого ОСОБА_1 та припинено дію вказаного доручення.
Тобто підставою у даному наказі визначено, серед іншого, п. 10 ч. 2 статті 24 Закону №3460-VI – наявність інших підстав, передбачених законом.
Натомість, позивач вважає, що відповідач повинен був зазначити, як підставу винесеного наказу, п. 2 ч. 2 статті 24 Закону №3460-VI – неналежне виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору.
Водночас, під час розгляду даної справи, позивачем не доведено, а судом не встановлено факту неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору. Більше того, з моменту видання доручення адвокату Камінському І.П. та до моменту припинення дії такого доручення пройшло 14 днів, протягом яких адвокат та клієнт не змогли узгодити правову позицію, що в свою чергу, жодним чином не вказує на неналежне виконання своїх зобов`язань адвокатом Камінським І.П.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
Так, Європейський Суд з прав людини (надалі по тексту також - Суд) у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
В рішенні "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року) Суд також звернув увагу на те, що статтю 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак позов не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Західного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги (код ЄДРПОУ 38357766, вул. За Рудкою, 33 м. Тернопіль, 46003) про визнання протиправними бездіяльності та дій, визнання незаконним та скасування наказу в частині, зобов`язання до вчинення дій та стягнення моральної шкоди - відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   Матуляк Я.П. 

Рішення складене в повному обсязі 26 червня 2026 р.