УХВАЛА
08 червня 2026 року
м. Київ
справа № 619/7825/24
провадження № 61-5527ск26
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання дій, що порушують право та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 24 квітня 2026 року справу призначено судді-доповідачу Коротуну В. М., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Червинська М. Є.
03 травня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Коротуна В. М., Коротенка Є. В. та 
Червинської М. Є. 
Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Коротуна В. М., Коротенка Є. В. та Червинської М. Є. визнано необґрунтованою та передано судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2026 року задоволено заяву 
 ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду.
Відведено суддів Верховного Суду Коротуна В. М., Коротенка Є. В., 
Червинську М. Є. від участі у розгляді цивільної справи № 619/7825/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2026 року. Матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 у зазначеній справі передано на повторний автоматизований розподіл.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 08 травня2026 року справу призначено судді-доповідачу Тітову М. Ю., судді, які входять до складу колегії: Гудима Д. А., Зайцев А. Ю.
У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Тітова М. Ю.,  20 травня 2026 рокуздійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та вказану касаційну скаргу передано Ігнатенку В. М. 
(судді-доповідачу), судді, які входять до складу колегії: Ситнік О. М., 
Фаловська І. М.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексу касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики. 
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає, зокрема пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статей 89, 110, 239, 263, 382 ЦПК України в подібних правовідносинах. 
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
До повноважень Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення під час розгляду справ.
Касаційний суд має забезпечувати формування єдиної судової практики шляхом надання відповідного тлумачення (правозастосування) норм права.
Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема, відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник у касаційній скарзі не обґрунтовує необхідність формування єдиної правозастосовчої практики.
Тому, заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який він посилається, як на підставу касаційного оскарження судового рішення.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Касаційну скаргу необхідно залишити без руху з наданням заявнику строку усунути вищевказані недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду від 17 березня 2026 року без руху, надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. М. Ігнатенко