Справа № 615/380/26
Провадження № 2/615/355/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Логвінова А.О.,
за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/380/26
за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк»
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст (виклад) позовних вимог.

06 березня 2026 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі по тексту - позивач, АТ «Таскомбанк») звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 7119 від 12 березня 2024 року у розмірі 52 081,52 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12 березня 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання кредиту «Кредит готівкою» № 7119, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн зі сплатою відсотків та строком на 24 місяці, а саме до 12 березня 2026 року. 
Відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість останнього за кредитним договором станом на 02 вересня 2025 року становить 52 081,52 грн грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн; заборгованість за відсотками 42 081,52 грн.

Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи. 

01 квітня 2026 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 105-109).
В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач зазначив, що визнає факт отримання кредитних коштів у розмірі 10 000,00 грн, однак не погоджується із заявленою сумою заборгованості. Зазначив, що нараховані відсотки, штрафи та пеня є надмірними та не відповідають принципу співмірності. Позивачем не надано належного та обґрунтованого розрахунку заборгованості. Так само, відсутні докази погодження ним нових умов після переходу права вимоги до нового кредитора. 
14 квітня 2026 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, які за своєю суттю є відповіддю на відзив (а.с. 114-118).
У додаткових поясненнях представник позивача посилається на те, що відповідач, укладаючи кредитний договір, був ознайомлений з ним та погодився з умовами договору, в тому числі в частині визначеної ставки відсотків. До позовної заяви додана угода та додатки до неї, виписки з рахунків відповідача, а також розрахунок заборгованості, що підтверджує факт отримання коштів відповідачем. Розрахунок заборгованості є детальним, а виписки повними, що є належними та достатніми доказами наявності у відповідача заборгованості на заявлену у позові суму. Відповідачем не було спростовано наданого розрахунку заборгованості, він не надав власного розрахунку. Проценти за кредитним договором нараховані правомірно та не відносяться до штрафних санкцій, оскільки є платою за користування кредитними коштами. 
14 квітня 2026 року до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, які за своєю суттю є запереченнями, у яких він просить зменшити розмір нарахованих відсотків до розумного та співмірного рівня та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення завищених відсотків (а.с. 121-122). 
В обґрунтування заперечень щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, відповідач посилається на те, що він не заперечує факт укладання кредитного договору та право банку нараховувати відсотки, однак розмір заявленої заборгованості є явно неспівмірним із сумою основного боргу. Факт здійснення часткових платежів не свідчить про згоду із будь-яким розміром нарахованої заборгованості, а навпаки підтверджують намір виконувати зобов`язання в межах розумного та обґрунтованого боргу. Позивачем не надано належного та прозорого розрахунку, який би дозволяв перевірити правомірність нарахувань.

Аргументи (позиції) учасників справи. 

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за відсутності представника Акціонерного товариства «Таскомбанк».
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки до його електронного кабінету, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Рух справи. 

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 10 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 

12 березня 2024 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено угоду про надання кредиту «Кредит готівкою» № 7119, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 24 місяці, а саме до 12 березня 2026 року (надалі – кредитний договір) (а.с. 7-11).
Згідно п. 2.3. Кредитного договору, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від умов користування кредитом та становить:
- пільгова процента ставка – 290 % річних від суми кредиту, що застосовується в період строку кредиту;
- звичайна процента ставка – 0,81 % на день (291,60 % річних) від суми простроченого кредиту, що застосовується в період прострочення та нараховується як плата за кредит, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України. 
Застосування пільгової процентної ставки за цією угодою є результатом отримання клієнтом від банку знижки на звичайну проценту ставку, яка надається клієнту як учаснику програми лояльності. Така знижка є обмеженою у часі та діє виключно протягом початкового строку кредиту. Після закінчення строку кредиту знижка анулюється і користування кредитом для клієнта здійснюється на умовах звичайної процентної ставки, що є стандартною (звичайною) умовою для споживача без знижки. 
Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування протягом 3-х робочих днів з моменту укладення цієї угоди у розмірі 10 000,00 грн на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 .
Згідно п. 8.2. кредитного договору, ця угода вважається укладеною з дати її підписання сторонами, зі сторони банку шляхом використання електронного підпису у вигляді аналогу власноручного підпису та печатки банку, зразок яких зазначено у договорі, зі сторони клієнта шляхом використання УЕП та діє до повного виконання зобов`язань клієнта за кредитним договором про надання кредиту «Кредит готівкою». 
Даний кредитний договір підписано ОСОБА_1 12 березня 2024 року о 17 год 26 хв за допомогою УЕП. 
Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 7119 від 12 березня 2024 року, станом на 02 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 52 081,52 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 42 081, 52 грн. відсотки за користування кредитом нараховувались за ставкою 290 % річних (а.с. 33-34). 
Відомості про нарахування банком пені, комісії або штрафів у розрахунку заборгованості відсутні. 

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З договору вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, він оформлений в електронній формі з використанням УЕП, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів. 
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 52 081,52 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 000,00 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 42 081, 52 грн. відсотки за користування кредитом нараховувались за ставкою 290 % річних (а.с. 33-34). 
Отже, встановлені судовим розглядом обставини свідчать про те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків.
З приводу доводів відповідача про те, що нараховані відсотки, штрафи та пеня є надмірними та не відповідають принципу співмірності, суд до уваги не приймає, з огляду на таке. 
Укладаючи кредитний договір, будь-яка сторона з`ясовує, на яких умовах він укладається, а тому з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін договору.
ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін при укладенні договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
На момент укладення кредитного договору відповідач не мав жодних заперечень щодо умов кредитного договору, в тому числі щодо визначеної процентної ставки.
З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за відсотками становить 42 715,56 грн, які нараховані банком за ставкою, що була визначена сторонами у кредитному договорі та в межах строку кредитування, заборгованість за тілом кредиту становить 10 000,00 грн.
Відповідач в погашення кредитної заборгованості за увесь час з моменту укладення кредитного договору сплатив лише 634,04 грн. 
Суд також звертає увагу, що відомості про нарахування банком пені, комісії або штрафів у розрахунку заборгованості відсутні. 
Доводи відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки з нього не можливо перевірити правомірність нарахувань, є безпідставними. 
Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить відомості про відсоткову ставку, період нарахування відсотків, суму нарахованих відсотків, які відповідають умовам кредитного договору, що були узгоджені сторонами, суму сплачених відсотків, тобто є повним та детальним.
У свою чергу, відповідач, заперечуючи щодо наданого позивачем розрахунку, не надав до суду свого контррозрахунку. 
Так само суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність доказів погодження ним нових умов після переходу права вимоги до нового кредитора, оскільки матеріали справи не містять доказів такого переходу прав вимоги до нового кредитора. Із даним позовом звернулось Акціонерне товариство «Таскомбанк», яке є кредитодавцем за кредитним договором № 7119 від 12 березня 2024 року. 
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Отже, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При зверненні до суду з цим позовом Акціонерним товариством «Таскомбанк» сплачено 2 662,40 грн судового збору за подання позову (позов подано через систему «Електронний Суд», що підтверджується платіжною інструкцією № 2255349510 від 19 січня 2026 року (а.с. 1).
Приймаючи до уваги, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № 7119 від 12 березня 2024 року у розмірі 52 081 (п`ятдесят дві тисячі вісімдесят одна) грн 52 коп, з яких: 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп заборгованість за тілом кредиту; 42 081 (сорок дві тисячі вісімдесят одна) грн 52 коп заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – Акціонерне товариство «Таскомбанк», код ЄДРПОУ: 09806443, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

Суддя             А.О. Логвінов