Справа № 378/1488/25
Провадження № 2/364/31/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2026 Володарський районний суд Київської області в складі 
головуючого судді Ткаченко О. В.,
за участю секретаря Бондаренко Л.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в селищі Володарка, цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_1 , адреса 09442, Київська обл., Білоцерківський (колишній Ставищенський) р-н, с. Станіславчик, РНОКПП НОМЕР_1 ,
представник позивача Кравченко Ксенія Миколаївна, ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_2 , адреса 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 15-А, офіс 222, АО "Голосіївська колегія адвокатів м. Києва", РНОКПП НОМЕР_3 ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест», адреса 09401, Київська обл., Білоцерківський (колишній Ставищенський) район, селище Ставище, вул. Цимбала Сергія, буд. 4, ЄДРПОУ 32855584,

провизнання недійсною частково додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди,

встановив:

10.10.2025 позивач звернувся до Ставищенського районного суду Київської області з даним позовом. Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 та розпорядження № 6-р голова Ставищенського районного суду Київської області, справу № 378/488/25 передав на розгляд до Володарського районного суду Київської області, як найбільш наближеного суду. До Володарського районного суду Київської області справа надійшла 28.10.2025.
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання недійсною додаткової угоди та скасування поновлення дії договору. В даному позові просила суд визнати недійсною додаткової угоду від 01.07.2024 р. до Договору оренди № 92 від 17.03.2016 р., укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» та скасувати поновлення дії Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 3224286400:0:001:0084, площею 5,441 га укладеного 17 березня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інтерагроінвест» на той самий строк, а саме до 12.10.2033 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
11.01.2026 представник позивача через систему «Електронний суду» направила до суду заяву про зміну предмету позову та подала до суду змінену позовну заяву про визнання недійсною частково додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди та просила суду: визнати частково недійсною Додаткову угоду від 01.07.2024 р. до Договору оренди № 92 від 17.03.2016р.,укладену між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» в частині п.6 «У разі відсутності заперечень від однієї сторін щодо поновлення договору оренда, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ч. 2 ст. 126-1 Земельного кодексу України»та визнати відсутнім права оренди ТОВ «Інтерагроінвест»на земельну ділянку, площею 5,441 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286400:02:001:0084, що розташована на території с. Станіславчик Білоцерківського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 5,441 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0084, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно договору оренди землі № 92 від 17 березня 2016 року земельна ділянка перебуває в оренді ТОВ «Інтерагроінвест» строком до 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, зокрема п. 3.3, вона не маючи наміру продовжувати договір оренди, заздалегідь повідомив орендаря про свій намір не продовжувати зазначений договір оренди щодо належної їй земельної ділянки та повідомила орендаря, що планує в подальшому обробляти земельну ділянку самостійно. Просила ТОВ «Інтерагроінвест» після збору урожаю не проводити сільськогосподарські роботи. Зазначене повідомлення ТОВ «Інтерагроінвест» отримали 07 травня 2024 року. Всупереч зазначеному 29 листопада 2024 року ТОВ «Інтерагроінвест» надіслали їй лист-повідомлення, яким поінформували її про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, та долучили при цьому проект додаткової угоди в частині продовження строку дії договору № 92. Вказує, що вона не підписувала додаткову угоду, але листом № 79 від 19 березня 2025 року ТОВ «Інтерагроінвест» довели до її відому, що на підставі ст. 126-1 ЗК України строк дії договору оренди землі № 92 автоматично подовжено до 12 жовтня 2033 року. Подовження строку дії договору підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Станом на день звернення до суду земельна ділянка перебуває у користуванні ТОВ «Інтерагроінвест». Зазначає, що орендар всупереч її волі та повідомлення про не бажання продовжити строк дії договору оренди, продовжив такий, чим порушує її права як власника земельної ділянки, оскільки вона фактично позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися своїм майном. Вважає, що наявні правові підстави для задоволення її позовних вимог та визнання спірного договору оренди земельної ділянки припиненим та повернення їй земельної ділянки.

12.11.2025 представник відповідача подав до суду відзив, яким заперечує проти позовних вимог та додатково зазначає, що позивачем укладалася додаткова угода від 17 квітня 2024 року до договору оренди землі № 92 та отримувалася орендна плата. 17.03.2024 позивач дійсно звернувся із заявою до відповідача, якою повідомила, що після закінчення договору оренди землі 31.12.2024, не планує його продовжувати. В свою чергу, 29.11.2024 ТОВ «Інтерагроінвест» звернулося до ОСОБА_1  з листом-пропозицією про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий термін та додав проект договору оренди з пропозицією. Заперечень на адресу ТОВ «Інтерагроінвест» не надходило. 19.03.2025 відповідач повідомив позивача про те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належної позивачу земельної ділянки договір оренди продовжено автоматично на той самий строк, а саме до 12.10.2033. Наразі, відповідач добросовісно виконує свої обов`язки визначені договором оренди землі № 92 від 17.03.2016, щодо виплати орендної плати, цільового використання переданої в оренду земельної ділянки, й надалі продовжує користуватися земельною ділянкою. 17.03.2025 позивач повторно звернувся до ТОВ «Інтерагроінвест» з вимогою про повернення належної їй земельної ділянки, на що відповідач 19.03.2025 повторно проінформував позивача про автоматичне поновлення договору оренди на новий термін, у відповідності до ст.126-1 Земельного кодексу України, оскільки позивач за місяць до закінчення договору не звернувся до державного реєстратора із заявою про виключення запису про автоматичне поновлення договору оренди землі. Просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерагроінвест» про припинення права оренди за договором оренди земельної ділянки та зобов`язати вчинити певні дії, - відмовити у повному обсязі. 
Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти позову посилаючись на обставини викладені у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ( а.с. 76-81). 
Ознайомившись з позовом, відзивом, матеріалами справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що наявні всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5.441 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3224286400:02:001:0084, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 151495 (а.с. 9). 
17.03.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Інтерагроінвест» укладено договір оренди землі № 92, стосовно земельної ділянки площею 5,441 га, кадастровий номер 3224286400:02:001:0084, строком дії до 31.12.2024 (а.с.10-11). Договір оренди було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису про інше речове право 55885537 від 08.04.2016 (а.с. 26). 
07.05.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ТОВ «Інтерагроінвест», якою повідомила, що після закінчення договору оренди землі - 31.12.2024, не планує його продовжувати та просила господарство після збору врожаю не проводити сільськогосподарські роботи на належній їй земельній ділянці ( а.с.15).
29.11.2024 ТОВ «Інтерагроінвест» звернулося до ОСОБА_1 з листом-пропозицією про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі на новий термін долучивши при цьому проект додаткової угоди ( а.с.16-18).
01.07.2024 було укладено Додаткову угоду б/н до договору оренди землі № 92 від 17.04.2017 у зв`язку з продовженням дії договору, витяг з державного реєстру речових прав № 445385124 від 27.09.2025. 
17.07.2024 додаткова угода б/н до договору оренди землі № 92 від 17.03.2016 була зареєстрована в державному реєстрі, у додатковій угоді б/н від 01.07.2024 до договору оренди землі №92 від 17.03.2016 було обумовлено про збільшення орендної плати, строк дії договору та його поновлення. Зокрема, пунктом 6 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що : «Договір укладено строком на 8 років 6 місяців 17 днів до 31.12.2024 з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієї з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ст. 126-1 Земельного кодексу України».
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер витягу 445385124 від 27.09.2025, земельна ділянка з кадастром номером: 3224286400Я:02:001:0084, площею 5.4408 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перебуває в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на підставі договору оренди землі № 92 від 17.03.2016. У розділі актуальна про державну реєстрацію іншого речового права ( номер запису інше речове право 55885537 ) міститься інформація про реєстрацію змін права оренди та додано відомості щодо договору про внесення змін до договору, серії та номер: бн, виданий 01.07.2024, видавник ТОВ « Інтерагроінвест». 
19.03.2025 ТОВ «Інтерагроінвест» повідомило ОСОБА_1 про те що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належної позивачу земельної ділянки договір оренди продовжено автоматично на той самий строк, а саме до 12.10.2033. 
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступних міркувань.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 651 ЦК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.
У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України).
За змістом цих норм у разі зміни договору за домовленістю сторін зобов`язання змінюються (виникають нові) у такому ж порядку, як і при укладенні договору, тобто з моменту, коли про таку зміну було досягнуто домовленості, а у випадку, якщо договір чи закон обумовлюють виникнення зобов`язань за договором, настанням відповідної події, вчиненням сторонами відповідних дій, державною реєстрацією договору чи державною реєстрацією речового права за договором тощо, то й зміна (виникнення нових) зобов`язань за зміненим договором відбувається з моменту настання такої події, вчинення дій, реєстрації договору чи права тощо.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтями 31, 32 Закону України «Про оренду землі» визначені випадки припинення договору оренди землі.
Відповідно до ст. 32-2 Закону України «Про оренду землі» поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.
За змістом статті 126-1 ЗК України договором оренди землі, договором про встановлення земельного сервітуту, договорами про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови може встановлюватися умова щодо поновлення таких договорів.
Якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
З наведеного випливає, що для виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору оренди землі сторона договору повинна була, а саме позивач, не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору подати до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору.
Згідно з абзацом 4 Розділу ІХ Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюються на умовах, визначених такими договорами, за правилами чинними на момент їх укладення.
Зазначені норми законодавства набрали чинності 16 січня 2020 року згідно із Законом України № 340-Х від 05 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству».
Судовим розглядом встановлено, що 01.07.2024 року між сторонами укладено додаткову угоду б/н до договору оренди землі № 92 від 17 березня 2016 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 3224286400:02:001:00084, якою сторони досягли в тому числі наступної домовленості викласти пункт 6 зазначеної додаткової угоди:
«Договір укладено строком на 8 років 6 місяців 17 днів до 30.12.2024 року з дня укладення договору оренди земельної ділянки, що є предметом цього договору. У разі відсутності заперечень від однієї з сторін щодо поновлення договору оренди, наданих відповідно до вимог чинного законодавства, цей договір поновлюється у відповідності до ч.2 ст. 126-1 Земельного кодексу України».
Тобто, на момент внесення змін до договору № 92 від 17.03.2016 шляхом укладення додаткової угоди від 17.01.2024 вже діяли норми визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України, а саме, що норми вищезазначених статей поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству". За таких обставин, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню правила, визначені статтею 126-1 ЗК України.
У свою чергу, на обґрунтування вимог позивач посилається на те, що строк дії договору оренди землі закінчувався 31 грудня 2024 року, у зв`язку з чим, 17.03.2025 року вона направила на адресу відповідача заяву про відсутність наміру продовжувати договір оренди землі, однак, всупереч зазначеному листу-повідомленню, строк дії договору оренди землі було автоматично пролонговано до 03.01.2032.
Разом з цим, судом встановлено, що між сторонами досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі та визначено, що у разі якщо сторона договору, яка бажає скористатись правом відмови від поновлення договору вона не пізніше як за місяць, до дати закінчення дії договору, подає до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору. У разі відсутності такої заяви після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.
У свою чергу, позивачем не надано до суду та матеріали справи не містять доказів того, що позивач подавав не пізніш як за місяць до дати закінчення дії договору оренди землі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення з цього реєстру відомостей про поновлення договору оренди землі. А відтак судом встановлено, що право позивача відповідачем не порушено. Інших обставин які є підставою для припинення договору оренди землі позивачем не наведено. З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 13, 32-2 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 93, 126-1 Земельного Кодексу України, ст. ст. 2, 3, 259, 263- 265, 274-279 ЦПК України , суд, 
ухвалив:

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» провизнання недійсною частково додаткової угоди та визнання відсутнім права оренди - відмовити.

Повне рішення суду складено 01.05.2026 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       О. В. Ткаченко