01 червня 2026 року

Справа № 642/1237/26
Провадження № 2/642/967/26
РІШЕННЯ
Іменем України

01 червня 2026 року Холодногірський районний суд міста Харкова в складі:
Головуючого судді:      Пашнєва В.Г. ,
за участі секретаря судового засідання:   Степанової А.Д.,
представника позивача: Вовчука М.В.,
представника відповідача: Левкова В.М.,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
встановив:
20.02.2026 до Холодногірського районного суду міста Харкова звернулось АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.01.2025 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №356426623202 за яким відповідач отримав грошові кошти у сумі 150 000,00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 16.01.2030, із сплатою 40% за користування кредитом. Проте, відповідач, порушив умови Договору, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 25.05.2026 з урахуванням часткового погашення відповідачем суми заборгованості, згідно з наданим розрахунком позивача становить 151 834,09грн., яка складається із: 123 715,17 грн.- загальна сума за основним боргом (кредитом); 18 026,48грн.- загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом у розмірі 10 092,44грн.
Ухвалою суду від 25.02.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов частково, а саме в частині стягнення основної суми заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом, в частині стягнення пені заперечував у зв`язку з тим, що це не відповідає законодавству України про військовий стан. Крім того, вважав, що нарахуванння ОСОБА_1 банком так званої «комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі 2985.00 грн'' не грунтується на приписах діючого законодавства України, оскільки вона (така послуга) є прихованою платою за послуги, які банк виконує на власну користь.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
16.01.2025 між АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та  ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит № 356426623202.
Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору Банк зобов?язується надати Позичальнику на овах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов?язується належним чином користати і повернути в передбачені Кредитним договором строки Кредит, сплатити проценти за ристування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених Кредитним договором.
Згідно із пунктом 2.2. Кредитного договору, Кредит надається в загальному розмірі 150 000,00 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше «16» січня 2030 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору.
Підпунктом 2.4.1. Кредитного договору, визначено розмір процентної ставки, яку
вичальник сплачує за користування кредитними коштами, а саме 40%..
Відповідно до п. 3.2.1 Договору, Банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. При цьому, згідно п. 1.1.15 Кредитного договору поточний рахунок - рахунок відкритий в
ку Позичальником поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Пунктом 2.4.2 Договору встановлено, що проценти нараховуються Банком щомісячно за методом фат/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного цим Договором. Всі платежі за цим Договором (повернення кредиту, сплата процентів за його користування, комісійної винагороди, штрафних санкцій тощо) здійснюється шляхом списання Банком в договірному порядку коштів з поточного рахунку (п.3.3.1).
Позичальник зобовязується здійснювати повернення кредиту рівними частинами а розмірі 2500,00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2025 року шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності визначеної цим Договором. (п.3.3.3 Договору)
Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 25.05.2026 з урахуванням часткового погашення відповідачем суми заборгованості, згідно з наданим розрахунком позивача становить 151 834,09грн., яка складається із: 123 715,17 грн.- загальна сума за основним боргом (кредитом); 18 026,48грн.- загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом у розмірі 10 092,44грн.
Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за цим договором в загальному розмірі 141 741, 65грн., яка складається із: 123 715,17 грн.- загальна сума за основним боргом (кредитом); 18 026,48грн.- загальна сума заборгованості по процентам за користування кредитом.
Щодо заперечень представника відповідача про нарахування банком комісійної винагороди в розмірі 2 985,00грн., суд зазначає, що підписуючи кредитний договір відповідач був ознайомлений з п.п. 2.5, 2.5.1. договору, якими передбачена комісійна винагорода в розмірі 1,99% від суми кредиту, дана комісія була списана банком після підписання договору, розмір комісії був незмінним.
Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини з банком, якщо дійсно вважав встановлений розмір комійсійної винагороди банку несправедливим. Натомість ОСОБА_2 погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень, договір від 16.01.2025 або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати комісійної винагороди, є обов`язковими для виконання позичальником. 
Верховний Суд у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зазначив: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Тобто, внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу, відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду, що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) та процентів за користування кредитом у розмірі 10 092,44грн, суд зазначає таке.
Пунктом 8.3. Кредитного договору, за порушення взятих в себе зобов?язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплаті процентів користування Кредитом, комісійної винагороди, Позичальник зобов?язується сплатити на користь
Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу.
Нараховуючи борг за пенею в розмірі 10 092,44 грн, позивач, окрім умов пункту 8.3 Договору, посилається на пункт 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (з урахуванням редакції відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ), згідно з якими у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.
Представник позивача посилається на п.6 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про споживче кредитування» як на підставу можливості нарахування пені з відповідача та вважає, що на договори кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятиденного дня, включно з дня набрання чинності Закону №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», вимога пункту 6 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється.
Однак вищевказані норми суперечать нормам права, які визначені в п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
З 17 березня 2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині.
Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір.
Водночас суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт17,18), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69), відповідно до яких якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять одно предметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України; спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 16.01.2025, тобто у період дії воєнного стану, а отже, з урахуванням положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, пені в розмірі 10 092,44 грн.
З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафів) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені до задоволення не підлягають, а тому позов належить задовольнити частково.
За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 3 106,68 грн. (93,35%) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, -
ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про споживчий кредит в сумі 141 741 (сто сорок одна тисячя сімсот сорок одна) грн. 65 коп.
В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії -Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк»суму сплаченого судового збору в розмірі 3 106 (три тисячі сто шість) 68грн.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 01.06.2026.

Позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії -Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 27, код ЄДРПОУ 09322277.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя: