УХВАЛА

18 червня 2026 року 
м. Київ

справа №440/1290/26
адміністративне провадження № К/990/27911/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі -відповідач, скаржник, Відділ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 29.04.2017 року по 28.02.2018 року із врахуванням базового місяця - січень 2008 року, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29.04.2017 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця - січень 2008 року, відповідно до «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44), з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивача індексації грошового забезпечення (індексації - різниці) у розмірі 3865,77 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2018 по 18.09.2020, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивачу індексацію грошового забезпечення (індексацію-різницю) у розмірі 3865,77 грн щомісячно, починаючи з 01.03.2018 по 18.09.2020, відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з одночасною компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку №44;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та не виплати позивачу за період з 29.01.2020 по 18.09.2020 грошового забезпечення, а також виплаченої за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704), з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивача за період з 29.01.2020 по 18.09.2020 грошового забезпечення, а також виплаченої за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 відповідно, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 адміністративний позов задоволено повністю.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2026 апеляційну скаргу залишено без руху, запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1453,44 грн.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено та продовжено Відділу строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги на десять днів з моменту отримання копії даної ухвали суду.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2026 апеляційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 у справі № 440/1290/26 повернуто скаржнику на підставі частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки у встановлений судом строк не усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 20.05.2026.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду (далі - Суд) із касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Перевіривши зміст оскаржуваних судового рішень та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до таких висновків.
Згідно з частиною першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною першою статті 328 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації такою особою права на касаційне оскарження є перегляд судового рішення в апеляційному порядку.
Відповідно до пунктів 3, 5 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Вимоги, які скаржник ставить перед судом касаційної інстанції мають узгоджуватись з повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, які визначені положеннями статті 349 КАС України.
У прохальній частині касаційної скарги відповідач просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026.
Як вбачається із матеріалів касаційної скарги та згідно з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026, яке оскаржується Відділом, не переглядалось в апеляційному порядку, оскільки апеляційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 було повернуто апелянту.
Таким чином, оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції не було переглянуте судом апеляційної інстанції, а тому в силу частини другої статті 13, частини першої статті 328 КАС України не підлягає перегляду в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Отже, у відкритті касаційного провадження за касаційної скаргою В/ч НОМЕР_1 на оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 13 та 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2026 року у справі, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала у спосіб її надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Л.О. Єресько О.Р. Радишевська   В.М. Соколов