П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/708/26	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Терлецького Д.С., суддів Вербицької Н.В., Димерлія О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:
Рух справи
12.01.2026р. ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення від 10.12.2025р. №951380855355 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести з 02.12.2025р. на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та здійснити нарахування та виплату пенсійного забезпечення з 02.12.2025р. з врахуванням заробітної плати вказаної в уточнюючих довідках Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 06.01.2026р. №12/15-32-10-02- 12, та від 06.01.2026 р. №13/15-32-10-02-12.
На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 08.01.2018 р. отримує пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
04.10.2022р. позивач звільнений з посади державного службовця, надалі переведений на пенсію по інвалідності за Законом України «Про державну службу». 
02.12.2025р. (після досягнення 62-річного віку) позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про переведення його на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу». До заяви долучено довідки про заробітну плату.
За наслідком розгляду заяви за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ухвалило рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до за Закону України «Про державну службу» через відсутність необхідного спеціального стажу.
Проте станом на час звернення із заявою позивач має стаж державної служби понад 20 років, що підтверджено судовим рішенням у справі №420/7573/23, страховий стаж понад 40 років, досяг віку 62 роки. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області своїм правом на подання відзиву не скористалось.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало письмові пояснення, відповідно до яких періоди роботи у державній податковій службі на посадах, за якими присвоюється спеціальне звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця. 
З огляду на це Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ухвалило рішення від 10.12.2025 р. №951380855355 про відмову у перерахунку пенсії. Вимога позивача врахувати при переведенні на державну службу довідки про складові заробітної плати від 11.11.2025р. №400/15-3210-02-12 та № 401/15-32-10-02-12 є похідною та заявлена передчасно, оскільки її потрібно вирішувати після вирішення питання про наявність права на призначення пенсії за віком згідно з Законом України «Про державну службу». Отже, спір щодо визначення розміру заробітної плати при призначенні пенсії у цій справі відсутній.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 26.03.2026р. позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.12.2025р. №951380855355 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2025р. про перехід з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В задоволенні решти позовних вимог – відмовив.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – ГУ ПФУ в Хмельницькій області або скаржник) звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 р. та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
П`ятий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження ухвалою від 13.05.2026 р.

Обставини справи 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримував пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.12.2022р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності 2 групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу».
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві ухвалило рішення від 08.12.2022р. №951380855355, яким відмовило позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» через відсутність пенсійного віку. 
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05.07.2023р. у справі №420/7573/23 визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві від 08.12.2022р. №951380855355 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.12.2022 р. та прийняти відповідне рішення.
З 06.12.2022р. ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». 
02.12.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про переведення його на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу».
За наслідками розгляду заяви ГУ ПФУ в Хмельницькій області (за принципом екстериторіальності) ухвалило рішення від 10.12.2025 р. №951380855355, яким відмовила позивачу у переведенні на пенсію за віком, у зв`язку з тим, що до заяви для перерахунку пенсії ОСОБА_1 надав довідку від 11.11.2025р. № 400/15-32-10-02-12 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на листопад 2025 р., а не на дату звернення (грудень 2025р.) та довідку від 11.11.2025р. №401715-32-10-02-12 за жовтень 2025 р., а не за місяць, що передує місяцю звернення (грудень 2025 р.), що є порушенням вимог пункту 4 Порядку призначення пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622. Відповідно до наданих до заяви документів встановлено, що відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби відповідно до Закону №889-VIII періодів роботи з 02.07.1990р. по 31.01.2003р., з 03.02.2003р. по 02.07.2013р., з 01.01.2014р. по 01.05.2016р. в Головному управлінні Державної податкової служби України в Одеській області, оскільки в зазначені періоди присвоювались спеціальні звання, а не ранг державного службовця. 
ОСОБА_1 відмовлено у переведені на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» через відсутність відповідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.
Вважаючи порушеним своє право щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернувся до адміністративного суду.

Оцінка суду першої інстанції
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов таких висновків.
Посадові особи державної податкової служби зі спеціальним статусом та присвоєними спеціальними званнями є державними службовцями, а період проходження служби у податкових органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця. Суд першої інстанції посилався на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 03.07.2018р. у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021р. у справі №500/5183/17, від 24.09.2025р. у справі №560/706/25.
Надані позивачем разом з заявою перехід на новий вид пенсії довідки (від 11.11.2025р. №400/15-32-10-02-12 та №401715-32-10-02-12) визначені відповідачем неправильними. Разом з тим у позовних вимога позивач просить зобов`язати відповідача врахувати нові довідки (від 06.01.2026 р. №12/15-32-10-02- 12, та №13/15-32-10-02-12), які пенсійному органу надані не були і ним не оцінені. Суд першої інстанції вказав, що отримання позивачем нових довідок вказує на згоду з позицією щодо невідповідності довідок від 11.11.2025р., проте зобов`язання скаржника врахувати нові довідки (від 06.01.2026р.) буде втручанням у його дискреційні повноваження.

Доводи апеляційної скарги 
Скаржник на обґрунтування вимог про скасування рішення суду вказує, що позивач вже отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 16.12.1993р. №3723-ХІІ «Про державну службу». Чинним законодавством не передбачено перерахунку вказаної пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців. У цьому разі позивач фактично намагається здійснити перерахунок пенсії шляхом переходу з одного виду пенсії на інший.

Позиція позивача у справі на заявлену апеляційну скаргу
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Джерела права та оцінка суду апеляційної інстанції
За результатами апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, суд у складі колегії суддів дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України).
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частина друга статті 46 Конституції України).
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом(частина третя статті 46 Конституції України).
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі – Закон №1058-IV).
Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (абзац перший частини першої статті 28 Закону №1058-IV).
Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (абзац перший частини третьої статті 45 Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
01.05.2016 р. набрав чинності Закон України від 10.12.2015 р. №889-VIII «Про державну службу».
Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015р. №889-VIII «Про державну службу» визнано таким, що втратив чинність Закон України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу», крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно зі статтею 90 Закону України від 10.12.2015 р. №889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.
Відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. 
Згідно з пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. №3723-XII «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Кабінет Міністрів України постановою від 14.09.2016 р. № 622 затвердив Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі – Порядок № 622).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: 
мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України; 
займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України.
Суд у складі колегії суддів з огляду на наведені нормативні приписи зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» після 01.05.2016 р. є дотримання сукупності вимог, які визначені в частині першій статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» та у розділі ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Суд у складі колегії суддів зазначає, що цей висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які серед іншого викладені у постанові від 18.03.2021р. у справі № 500/5183/17, а також у постанові від 11.04.2023р. у справі № 1.380.2019.003855.
Отже, після 01.05.2016 р. право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» зберігають ті особи, які мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж, а також які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.
Відмовляючи позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» на пенсію за віком відповідно до цього ж Закону, скаржник вказав на неможливість зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 02.07.1990р. по 31.01.2003р., з 03.02.2003р. по 02.07.2013р., з 01.01.2014р. по 01.05.2016р. Головного управління ДПС в Одеській області, оскільки в зазначені період присвоювались спеціальні звання, а не ранг державного службовця.
Натомість згідно з усталеним у практиці Верховного Суду підходом посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу» (постанови від 03.07.2018р. у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021р. у справі №500/5183/17, від 19.12.2023р. у справі №600/947/23-а).
Суд у складі колегії суддів також звертає увагу, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.07.2023р. у справі № 420/7573/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 р., встановлено наявність у ОСОБА_1 спеціального стажу державного службовця більше ніж 20 років.
З огляду на це суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення скаржника від 10.12.2025р. №951380855355. 
Викладені в апеляційні скарзі доводи щодо неможливості здійснення перерахунку пенсії на підставі оновлених довідок суд у складі колегії суддів відхиляє як такі, що не стосуються встановлення наявності підстав для переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII «Про державну службу», зокрема, в частині наявності у позивача достатнього стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Рішення суду першої інстанції в частині, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог позивач не оскаржив, тому згідно зі статтею 308 КАС України суд апеляційної інстанції не переглядає рішення у цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Здійснивши в межах, визначених статтею 308 КАС України, апеляційний перегляд цієї справи, суд у складі колегії суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.
Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні фактичних обставин, норм матеріального й процесуального права, що регулюють спірні правовідносини.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду та відповідно до статті 139 КАС України, розподіл судових витрат не здійснюється.
З огляду на те, що суд першої інстанції правомірно відніс справу до категорії незначної складності й розглядав її за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – відмовити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 р. у справі № 420/708/26 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 325 КАС України набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, які передбачені в пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Терлецький

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: О.О.Димерлій