ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/44685/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНД КОНТРАКТ" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року до Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНД КОНТРАКТ" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 04 липня 2025 року № 624470417 (форма «Р»), яким донараховані податкові зобов`язання з рентної плати за І квартал 2025 року в сумі 680 164,94 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 68 016,19 грн,
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 07 липня 2025 року № 628050417 (форма «Р»), яким донараховані податкові зобов`язання з рентної плати за І квартал 2025 року в сумі 1 020 242,90 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 102 024,29 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки контролюючого органу за наслідком проведених камеральних перевірок є необґрунтованими та помилковими, а тому прийняті за наслідком таких висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю.
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить: здійснювати розгляд апеляційної скарги за участі представника ГУ ДПС у м. Києві; скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду 29.01.2026 року у справі №320/44685/25; прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ».
Скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне: судом неправильно застосовані норми матеріального права; також в порушення чинного законодавства не з`ясовані всі обставини справи, не досліджені та не враховані надані до суду докази; наведені порушення призвели до необ`єктивного, неправильного та незаконного вирішення справи; судом не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи.
Апелянт зазначив про те, що він правомірно виніс ППР від 04.07.2025 №624470417 та від 07.07.2025 №628050417, виконавши обов`язок визначений ст.19 Конституції України.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
У строк встановлений судом, позивач подав відзив на апеляційну скаргу та просить у задоволені апеляційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві відмовити, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі № 320/44685/25 залишити без змін; призначити розгляд справи в апеляційній інстанції за участю представника ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ».
Позивач зазначив про те, що апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою, не містить доводів, які б спростовували встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи, а також зводиться до повторення правової позиції відповідача, яка вже була предметом дослідження та мотивованого відхилення судом.
У судове засідання прибули представник позивача та відповідача, надали пояснення та відповідали на запитання колегії суддів.
Відповідач підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Позивач проти задоволення скарги заперечував, наполягаючи на обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України у апеляційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.
Відповідно до висновків Верховного Суду у справі № 2-814/10 від 20 вересня 2024 року, перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.
Враховуючи межі перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції, колегія суддів надає оцінку доводам апелянта щодо неправильного застосування норм матеріального права; з`ясування всіх обставини справи, дослідження наданих до суду доказів.
Відповідно до фактичних обставин справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕНД КОНТРАКТ» є юридичною особою, основним видом діяльності якої за кодом КВЕД є: 08.12 добування піску, гравію, глин і каоліну.
Позивач, на підставі спеціального дозволу на користування надрами № 6346 від 03 липня 2019 року, здійснює розробку родовища «Осокори», розташованого в руслі р. Дніпро між о. Водників та лівим берегом р. Дніпро, в акваторії Канівського водосховища, з метою видобування пісків, придатних після видобування гідромеханізованим способом, а також відповідного контролю якості для дорожнього будівництва, виробництва ніздрюватих бетонів, як пісок-компонент в`яжучого для виготовлення щільного силікатного бетону; придатних для виробництва силікатних каменів, цегли та інших пресованих виробів, у разі якщо виготовлені вироби задовольнятимуть вимоги відповідних стандартів і технічних умов; придатних для рекультивації, благоустрою та планування.
Відповідно до підпункту 251.1.1. пункту 251.1. статті 251 та статті 252 Податкового кодексу України позивач є платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.
09 травня 2025 року позивачем подана податкова декларація з рентної плати за І квартал 2025 року, згідно якої задекларовані податкові зобов`язання по сплаті рентної плати в сумі 680 164,94 грн.
09 червня 2025 року податковим органом проведена камеральна перевірка податкової звітності по рентній платі щодо виявлених помилок (порушень) за І квартал 2025 року, про що складено акт № 49909/Ж5/26-15-04-17/42409631.
За висновками акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкових зобов`язань ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ», заявлених у податковій декларації з рентної плати за І квартал 2025 року.
04 липня 2025 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №624470417 (форма «Р»), яким позивачу донараховані податкові зобов`язання з рентної плати за І квартал 2025 року в сумі 680 164,94 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 68 016,19 грн.
09 травня 2025 року позивачем подана податкова декларація з рентної плати за 1 квартал 2025 року, згідно якої задекларовані податкові зобов`язання по сплаті рентної плати в сумі 1 020 242,90 грн.
11 червня 2025 року відповідачем проведена камеральна перевірка податкові звітності по рентній платі щодо виявлених помилок (порушень) за І квартал 2025 року, про що складено акт № 50325/Ж5/26-15-04-17/42409631.
За висновками акту перевірки, дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкові зобов`язань ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ», заявлених у податковій декларації з рентної плати за І квартал 2025 року.
07 липня 2025 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 628050417 (форма «Р»), яким позивачу донараховані податкові зобов`язання з рентної плати за І квартал 2025 року в сумі 1 020 242,90 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 102 024,29 грн.
Позивач не погодився з відповідними рішеннями контролюючого органу, що і стало підставою для звернення до суду.
Надаючи оцінку наведеним обставинам суд першої інстанції вказав про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2025 року № 600 (набула чинності 28 травня 2025 року) переліки корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827, були викладені в новій редакції. Згідно з новою редакцією сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та включає в себе наступні види корисних копалин: пухкі осадові породи піщано-валунного складу, ракуша.
Таким чином, висновки відповідача, викладені в актах перевірки від 09 червня 2025 року та від 11 червня 2025 року, про віднесення піску родовища «Осокори» до піщано-гравійної сировини та необхідності застосування коригуючого коефіцієнту у розмірі 2,00, передбаченого пунктом 252.22 ПК України за видобування піщано-гравійної сировини в межах акваторії морів, водосховищ, у річках та їх заплавах (крім видобування, пов`язаного з плановими роботами з очищення фарватерів річок) помилкові та не відповідають фактичним обставинам.
Враховуючи зазначене, донарахування податковим органом позивачу суми податкових зобов`язань із рентної плати за І квартал 2025 року згідно податкових повідомлень-рішень від 04 липня 2025 року № 624470417 та 07 липня 2025 року № 628050417 суд визнав протиправним та безпідставним.
У апеляційній скарзі відповідач наголосив на тому, що при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за умови видобування піщано-гравійної сировини в межах акваторії морів, водосховищ, у річках та їх заплавах (крім видобування, пов`язаного з плановими роботами з очищення фарватерів річок) необхідно враховувати коригуючий коефіцієнт у розмірі 2,00 (п.252.22 ст.252 ПКУ).
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, колегія суддів враховує наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Підпунктом 14.1.217 п. 14.1 статті 14 ПК України визначено, що рентна плата це загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами природного газу та аміаку територією України.
Згідно з п.251.1 статті 251 ПК України рентна плата складається з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин; рентної плати за користування надрами в цілях, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин,- рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України,- рентної плати за спеціальне використання води,- рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів; рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитно транспортування трубопроводами аміаку територією України.
Відповідно до підпункту 252.1.1 пункту 252.1 статті 252 ПК України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі - спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктів (ділянок) надр.
Відповідно до пп. 257.3.1 п. 257.3 ст. 257 ПК України, платник рентної плати до закінчення визначеного розд. II ПК України граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений ст. 257 ПК України, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить, зокрема, додатки з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин:
за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;
за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав або переоформив спеціальний дозвіл (п. 252.23 ст. 252 ПК України).
Статтею 4 Конституції України визначено, що надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.
Пунктом 49.2 статті 49 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПК України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПК України подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Таким чином, податкова декларація з рентної плати (крім рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини) подається суб`єктом господарювання, що отримав спеціальний дозвіл (в тому числі на спеціальне водокористування для здійснення видобування підземних вод) вперше за календарний квартал, у якому суб`єкт господарювання отримав такий дозвіл (незалежно від того, чи провадив суб`єкт господарювання господарську діяльність).
Базою оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) період корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничого підприємства) (п.252.6 ст.252 ПК України).
Величина ставки рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (у відсотках) та коефіцієнти, що застосовуються для визначення податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин визначені п.252.20 та п.252.22 ст.252 ПК України.
У актах спірних перевірок податковий орган дійшов висновків про те, що при обчисленні податкового зобов`язання ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ», відповідно до пункту 252.22 ПК України, не застосовано коригуючий коефіцієнт до ставок рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин, що визначається залежно від виду корисної копалини (мінеральної сировини) та умов її видобування, а саме не враховано коригуючий коефіцієнт за умови видобування піщано-гравійної сировини в межах акваторії морів, водосховищ, у річках та їх заплавах (крім видобування, пов`язаного з плановими роботами з очищення фарватерів річок) у розмірі 2,00.
Такі висновки податкового органу мотивовані тим, що відповідно до Переліку корисних копалин, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, пісок відноситься до піщано-гравійної сировини.
У листі Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» від 9 квітня 2025 року №07/403-42 зазначено, що Протоколом від 28 грудня 2023 року №5668 затверджено параметри постійних кондицій запасів пісків родовища «ОСОКОРИ» є корисна копалина - пісок, мета користування надрами є видобування піску. ТОВ «СЕНД КОНТРАКТ» при реалізації товарної продукції в податкових накладних також зазначає пісок річковий.
У скарзі апелянт зазначив про те, що у першому кварталі 2025 року була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», без змін внесених постановою 12 грудня 1994 року від 23 травня 2025 року №600 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827, відповідно якої пісок відносився до піщано - гравійної сировини.
Втім, такі висновки апелянта не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, з наступних підстав.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» (в редакції, що діяла станом на дату подання податкової звітності за І квартал 2025 року) корисна копалина «пісок» використовується у декількох напрямках. Напрям використання родовища корисної копалини загальнодержавного значення визначається рішенням Державної комісії по запасах корисних копалин.
Протоколом від 28 грудня 2023 року № 5668 колегія Державної комісії України по запасах корисних копалин при Державній службі геології та надр України (далі - ДКЗ) постановила затвердити такі параметри постійних кондицій запасів пісків родовища «Осокори»:
Корисна копалина – пісок.
Контур підрахунку запасів корисної копалини розташований в акваторії Канівського водосховища.
Показники якості пісків в природному стані відповідають вимогам ДСТУ Б В. 2.7-32-95 «Пісок щільний природній для будівельних матеріалів, виробів, конструкцій і робіт. Технічні умови».
Метою користування надрами є видобування піску, придатного для виробництва ніздрюватих бетонів, як компонент в`яжучого для виробництва щільного силікатного бетону, силікатних каменів, цегли та інших пресованих виробів.
Віднести родовище «Осокори» за складністю геологічної будови до групи родовищ дуже складної геологічної будови.
Статтею 42 Кодексу України про надра (далі - Кодекс про надра) визначено, що родовища, в тому числі техногенні, запаси і прояви корисних копалин підлягають обліку у державному кадастрі родовищ і проявів корисних копалин та державному балансі запасів корисних копалин. Відповідна інформація розміщується Державному геологічному веб-порталі. Державний облік родовищ, запасів і прояву корисних копалин здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 43 Кодексу про надра встановлено, що Державний кадастр родовищ і проявів корисних копалин містить відомості про кожне родовище, включене до Державного фонду родовищ корисних копалин, щодо кількості та якості запасів корисних копалин і наявних у них компонентів, гірничо-технічних, гідрогеологічних та інших умов розробки родовища та його геолого-економічну оцінку, а також відомості про кожний прояв корисних копалин. Державний кадастр родовищ іпроявів корисних копалин ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Згідно статті 44 Кодексу про надра державний баланс запасів корисних копалин містить відомості про кількість, якість та ступінь вивчення запасів корисних копалин щодо родовищ, які мають промислове значення, їх розміщення, рівень промислового освоєння, а також відомості про видобуток, втрати і забезпеченість суспільного виробництва розвіданими запасами корисних копалин. Державний баланс запасів корисних копалин ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.
Ведення Державного кадастру родовищ та проявів корисних копалин, Державного балансу корисних копалин України, забезпечення функціонування інформаційно- телекомунікаційних систем, що використовуються Державною службою геології та надр України для забезпечення функціонування надрокористування в Україні покладається на державне науково-виробниче підприємство «ДЕРЖАВНИЙ ІНФОРМАЦІЙНО-ГЕОЛОГІЧНИЙ ФОНД УКРАЇНИ» (ДНВП «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ»).
ДНВП «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ» в листі від 09 квітня 2025 року № 07/403-42 на запит позивача повідомив, що:
«Згідно експертного висновку експерта ДКЗ України по технологічній частині звіту про детальну геолого-економічну оцінку запасів пісків родовища «Осокори» у Голосіївському та Дарницькому районах м. Києва визначено пісок як сировину будівельну. Переліком корисних копалин загальнодержавного значення та Переліком корисних копалин місцевого значення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» сировина будівельна не визначається.
Відповідно до останнього абзацу Переліку корисних копалин місцевого значення, інші корисні копалини, що не включені до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, відносяться до Переліку корисних копалин місцевого значення.
ДНВП «Геоінформ» рекомендує дотримуючись вимог протоколу ДКЗ від 28 грудня 2023 року №5668, вважати корисну копалину, пісок, в межах родовища «ОСОКОРИ сировиною будівельною.
Згідно протоколу ДКЗ від 28 грудня 2023 року №5668 сировина піщано-гравійна в межах родовища «ОСОКОРИ» не виявлена та Державним балансом корисних копалин не обліковується».
Державна служба геології та надр України листом від 25 квітня 2025 року № 131- СД/25 у відповідь на запит позивача повідомила наступне:
«Згідно експертного висновку експерта ДКЗ України по технологічній частині звіту про детальну геолого-економічну оцінку запасів пісків родовища «Осокори» у Голосіївському та Дарницькому районах м. Києва визначено пісок як сировину будівельну. Переліком корисних копалин загальнодержавного значення та Переліком корисних копалин місцевого значення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» сировина будівельна не визначається.
Відповідно до останнього абзацу Переліку корисних копалин місцевого значення, інші корисні копалини, що не включені до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, відносяться до Переліку корисних копалин місцевого значення».
Керуючись інформацією, наведеною у протоколі ДКЗ, листах ДНВП «ГЕОІНФОРМ УКРАЇНИ» та Державної служби геології та надр України суд дійшов послідовного висновку про те, що корисною копалиною родовища «Осокори» є пісок; пісок родовища «Осокори» визначається як сировина будівельна; сировина піщано-гравійна в межах родовища «ОСОКОРИ» не виявлена та Державним балансом корисних копалин не обліковується; сировина будівельна відноситься до інших корисних копалин відповідно до останнього абзацу Переліку корисних копалин місцевого значення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2025 року № 600 (набула чинності 28 травня 2025 року) переліки корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827, були викладені в новій редакції.
Згідно з новою редакцією сировина піщано-гравійна відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та включає в себе наступні види корисних копалин: пухкі осадові породи піщано-валунного складу, ракуша.
У вимірі фактичних обставин справи, колегія суддів вбачає помилковими висновки апелянта про віднесення піску родовища «Осокори» до піщано-гравійної сировини та необхідності застосування коригуючого коефіцієнту у розмірі 2,00, передбаченого пунктом 252.22 ПК України за видобування піщано-гравійної сировини в межах акваторії морів, водосховищ, у річках та їх заплавах (крім видобування, пов`язаного з плановими роботами з очищення фарватерів річок). 
Керуючись наведеним судова колегія погоджує висновки суду першої інстанції про те, що донарахування податковим органом суми податкових зобов`язань із рентної плати за І квартал 2025 року згідно податкових повідомлень-рішень від 04 липня 2025 року № 624470417 та 07 липня 2025 року № 628050417 є протиправним та безпідставним.
Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування у спорі покладено на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Водночас суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття рішень, що містять невмотивовані висновки або обґрунтовані загальними фразами, а не конкретними аргументами, що повинні містити відповідь на ключові питання, за яких виник спір. Тому негативне для особи рішення повинно бути належним чином вмотивоване.
У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу “помилку” не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 17 Закон України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, дотримався норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як наслідок, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
З огляду на процесуальний результат апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 03.06.2026

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко