РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
27 квітня 2026 р.  Справа № 120/7475/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати призначеної пенсії з 07.10.2022 ОСОБА_1 , відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн.), з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії та не зарахування з 07.10.2022 року до страхового стажу при нарахуванні та виплаті пенсії періодів роботи: з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011.
Ухвалою від 04.06.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила щодо задоволення даного позову. Зазначила, що пенсія позивачу призначена з 08.08.2007 по 05.10.2022, в подальшому була відновлена на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/9845/22 від 19.01.2023. Представник наголошує, що позивач після досягнення пенсійного віку звернувся із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки пенсія за вислугу років не є окремим видом пенсійної виплати, а є різновидом умов пенсійного забезпечення для можливості дострокового призначення пенсії за віком як наслідок у позивача не виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням показника заробітної плати за три роки, що передують зверненню.
Що стосується вимоги щодо зарахування періодів роботи з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011 представник відповідача вказує, що оскільки Законом України №2783-ІХ від 01.12.2022 "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993" Україна зупинила відносини з РФ щодо вказаних правовідносин та до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991. 
Також представник відповідача зауважила, що рішенням суду у справі №120/17233/23 не зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати стаж роботи на території РФ. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.
07.10.2022 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком.
Листом від 20.10.2022 №8396-8225/Ш-02/8-0200/22 пенсійний орган відмовив у призначенні пенсії позивачу. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.10.2022 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків викладених судом у цьому рішенні.
На виконання вказаного рішення позивачу призначено пенсію з 07.10.2022.
Разом із тим 09.10.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Вінницькій області із заявою про перерахунок пенсії, з урахуванням заробітної плати за період з січня 1994 року по березень 2011 року відповідно до наданих архівних довідок. 
Відповідач відмовив у здійсненні перерахунку пенсії. Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/17233/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 09.10.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням заробітної плати:
- за період з січня 1994 року по березень 2000 року, відповідно до довідки про заробітну плату від 12.05.2017 №01/1/1/1824;
- за період з квітня 2000 року по березень 2007 року, відповідно до довідок про заробітну плату від 06.05.2017 №Ш-93, №Ш-94, №Ш-95, №Ш-96;
- за період з березня 2007 року по березень 2011 року, відповідно до довідки про заробітну плату від 28.04.2017 №05.
На виконання вказаного рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача з урахуванням заробітної плати зазначеної у архівних довідках.
23.04.2025 року позивач через свого представника звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії із застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки та просив зарахувати до стажу роботи періоди його роботи у РФ.
Відповідач листом №0200/03005-8/49552 від 30.04.2025 відмовив у здійсненні перерахунку пенсії. У вказаному листі відповідач зазначив, що при призначенні пенсії з 07.10.2022 ОСОБА_1 заробітна плата застосовувалась у нульовому значені. Таки чином, показник середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 року, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, не застосовувався.
Щодо вимоги зарахування стажу роботи у період з 1994 по 2011 роки відповідач зазначив, що стаж набутий після 1992 року не можу бути врахований, а у рішенні суду відсутнє зобов`язання щодо його врахування.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо незастосування при обчисленні пенсії за віком показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення, а саме за 2019-2021 роки та не зарахування до стажу роботи періодів роботи з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011 позивач звернувся до суду з цим позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Водночас частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого Закону, то призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, проведене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Суд звертає увагу, що у постановах від 10.04.2019 року (справа № 211/1898/17) та 10.07.2018 року (справа №520/6808/17) Верховний Суд зауважив, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу відповідно до законодавства РФ, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулась у 2022 році вперше.
За таких обставин фактично йдеться про призначення позивачу іншого виду пенсії, а саме - пенсії за віком замість раніше призначеної пенсії за вислугу років.
Переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством (аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.10.2018 (справа №334/2653/17) та у постанові від 13.12.2018 (справа №185/860/17).
Таким чином, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років у РФ, у подальшому, при звернення із заявою про призначення пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
Отже, при призначенні позивачу 07.10.2022 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV підлягає застосуванню середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки (три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії), згідно частини 2 статті 40 цього Закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 року у справі № 577/2457/17 (провадження № К/9901/19962/18).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV не вірно застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, що є підставою для зобов`язання відповідача провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком з 07.10.2022 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки.
Що стосується вимоги позивача зарахувати до страхового стажу з 07.10.2022 року при нарахуванні та виплаті пенсії періодів роботи: з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011, суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин та в період роботи позивача на території РФ, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року (діючої в період роботи позивача на території РФ), трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Аналіз наведеного вище вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (надалі Постанова №1328), Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.
Окрім цього, згідно приписів пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
Враховуючи викладене, суд вважає, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача у РФ з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011.
Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що для відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію за віком з 07.10.2022 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, зарахувавши при цьому до його страхового стажу періоди роботи з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1211,20 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії та відмови у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосування показника середньої заробітної плати в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 04.01.1994 по 30.03.2000, з 01.04.2000 по 05.03.2007, з 26.03.2007 по 28.04.2011 починаючи з 07.10.2022, із врахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 13322403)
Повний текст рішення складено 27.04.2026.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна