КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Справа № 369/500/26
№ 33/824/3127/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Зеленчука М.М.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коломійця Сергія Сергійовича на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 540096, 13 грудня 2025 року близько 21 години 05 хвилин в Київській області в Бучанському районі в с. Софіївська Борщагівка, по вул. Соборна 16, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Geely Fe-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 540107, 13 грудня 2025 року близько 21 години 05 хвилин в Київській області в Бучанському районі в с. Софіївська Борщагівка, по вул. Соборна 16, водій ОСОБА_1 , керувала, транспортним засобом Geely Fe-1, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер 6820», результат - 1,54 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків.
ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з такою постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Коломієць С.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2026 року скасувати та провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Захисник зазначає, що судом було проігноровано той факт, що рух автомобіля Geely Fe-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції або свідками не зафіксовано. В той час коли до місця ДТП прибув екіпаж поліції, ОСОБА_1 не перебувала за кермом, керування транспортним засобом здійснювалось іншою особою, а саме ОСОБА_2 , що підтверджується його власноручним поясненням, на які суд, також жодним чином не відреагував в оскаржуваній постанові.
Вказує, що пояснення працівника ВП № 3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції Сачек В.С. щодо керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 спростовуються відеозаписом, які наявні в матеріалах справи.
Посилається на те, що судом не враховано клопотання захисника про закриття провадження у справі та клопотання про допит свідка ОСОБА_2 , що призвело до порушення основоположних принципів провадження в справах про адміністративні правопорушення.
В судове засідання ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Коломієць С.С. в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно.
Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст. ст. 278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 13.3 Правил дорожнього руху під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 не було дотримано.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вина ОСОБА_1 у порушенні вказаних пунктів ПДР, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 540096 від 13 грудня 2025 року відповідно до якого, ЕПР1 № 540096, 13грудня 2025 року близько 21 години 05 хвилин в Київській області в Бучанському районі в с. Софіївська Борщагівка, по вул. Соборна 16, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Geely Fe-1, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з автомобілем Skoda Roomster, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.13.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 540107, 13 грудня 2025 року близько 21 години 05 хвилин в Київській області в Бучанському районі в с. Софіївська Борщагівка, по вул. Соборна 16, водій ОСОБА_1 , керувала, транспортним засобом Geely Fe-1, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці із застосуванням спеціального технічного приладу «Драгер 6820», результат - 1,54 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п.2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст. 130 КУпАП.
- даними чеку Drager протестовано особу - ОСОБА_1 - результат тесту - 1,54 ‰;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому у графі «З результатами згоден» ОСОБА_3 поставила свій підпис;
- схемою ДТП від 13 грудня 2025 року на якій зображено місце розташування транспортного засобу та напрямок руху транспортних засобів під час події;
- поясненнями ОСОБА_1 , в яких вона зазначила, що саме вона керувала транспортним засобом;
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 13 грудня 2025 року;
- відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово вказала, що саме вона керувала транспортним засобом.
Наявні у справі докази узгоджуються між собою та у своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 положень п. 2.9 (а), п. 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому їх правильно покладено судом першої інстанції в обґрунтування висновків про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом, оскільки такі доводи суперечать долученим до справи працівниками поліції доказам, а також розцінюються судом як доводи спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене.
Так, на наявному у справі відеозаписі події зафіксовано, що ОСОБА_1 не оспорювала факт керування транспортним засобом, погодилася на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу газоаналізатора «Drager» на місці.
За результатами проведеного тесту виявлено алкогольне сп`яніння - 1,54 ‰.
Установлено, що протокол про адміністративне правопорушення про керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом та у стані алкогольного сп`яніння порушником підписано без будь-яких заперечень та застережень.
До того відсутні докази оскарження дій працівників поліції в установленому законом порядку.
Наявний у матеріалах справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій, при цьому, він отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних у нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Отже, водій ОСОБА_1 реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не оспорювала факту керування транспортного засобу, а навпаки стверджувала, що саме вона керувала автомобілем.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що районний суд правильно оцінив наявні в даній справі докази, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП та дійшов до обгрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а, п. 13.3 Правил дорожнього руху.
Перевіркою матеріалів також не встановлено порушень при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки дії особи, уповноваженої на складання адміністративного протоколу, відповідають вимогам ст. 266 КУпАП та п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.
При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що матеріали справи в цілому відображають усі обставини, які мають значення для кваліфікації і повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема, підтверджують факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, містять пояснення ОСОБА_1 щодо вчинення ДТП. 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Більш того Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено, як не встановлено істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Коломійця Сергія Сергійовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2026 року, якою визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов