Справа № 366/173/26
Провадження № 1-кп/366/168/26

ВИРОК
Іменем України

29 червня 2026 року сел. Іванків 

Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025111180000377 відносно 
ОСОБА_3 , який народився    ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Пісківка Бородянського району Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження – з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ;
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
13 липня 2022 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/3645/22 провадження №3/752/3225/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років без конфіскації транспортного засобу, що набрала законної сили 25.07.2022.
Окрім того, 13 вересня 2023 року постановою Іванківського районного суду Київської області у справі №366/2314/23 провадження №3/366/1658/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років, що набрала законної сили 26.09.2023.
Окрім цього, 13 вересня 2023 року постановою Іванківського районного суду Київської області у справі №366/2315/23 провадження №3/366/1659/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років, що набрала законної сили 26.09.2023.
Окрім цього, 30 травня 2024 року постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/7029/24 провадження №3/754/3129/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу, що набрала законної сили 11.06.2024.
Також, 27 травня 2025 року постановою Іванківського районного суду Київської області у справі №366/971/25 провадження №3/366/758/25, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу, що набрала законної сили 22.07.2025.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судові рішення відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Всупереч цьому, ОСОБА_3 достовірно знаючи про наявність вказаних вище постанов суду, що набрали законної сили, а саме: 25.07.2022 у справі №752/3645/22, 26.09.2023 у справі №366/2314/23, 26.09.2023 у справі №366/2315/23, 11.06.2024 у справі №757/7029/24, 22.07.2025 у справі №366/971/25 та про притягнення його до адміністративної відповідальності і позбавлення права керування транспортними засобами, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи на меті не виконувати вказані судові рішення, хоча він мав можливість їх виконати, умисно підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.
Так, всупереч постанов судів, 23.10.2025, близько 16 годин 34 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21099» 
з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині 
вул. Миколи Клименка (Розважівська) в с-щі Іванків Вишгородського району Київської області, де на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області, а також 04.12.2025, близько 12 годин 11 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи тим же транспортним засобом, рухався по проїзній частині автодороги між с. Сукачі та с. Пироговичі Вишгородського району Київської області, де на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області.
Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Пояснив, що в кінці 2025 року знаючи, що його було позбавлено права керування транспортними засобами керував автомобілем ВАЗ 21099 з метою заробити кошти на наданні послуг таксі. В жовтні та грудні 2025 був зупинений працівниками поліції, які констатували керування авто без прав. Усвідомлював, що не мав керувати транспортним засобів на підставі постанов різних судів м. Києва та Київської області. 
Вину визнає, у вчиненому розкаюється.
Наявні в справі докази його винуватості, він не оспорює. Не вбачає потреби у допиті свідків та дослідженні доказів.
Суд, вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили.
Суд, враховуючи що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого ОСОБА_3 визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
А тому, крім допиту обвинуваченого інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього, а також речових доказів та процесуальних витрат. 
Судом досліджено постанову про визнання речей, предметів та документів речовими доказами та визначення місця їх зберігання від 31.10.2025 згідно якої відеозаписи, а саме: «export-yfu81.mp4», доступ до якого надано відповідно до запиту вих.№ 126137-2025 від 28.10.2025 року, «export-18gp0.mp4», доступ до якого надано відповідно до запиту вих.№ 140828-2025 від 29.11.2025 року, «export-d3z8a.mp4» та «export-z5wha.mp4», доступ до яких надано відповідно до запиту вих.№ 147569-2025 від 11.12.2025 року, на дисках для лазерних систем зчитування DVD-R «НР» 4,7 Gb 16х 120 min. Визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Крім того, судом досліджено інформацію надану Вишгородським районним відділом № 2 Філії державної установи «Центр пробації» від 29.06.2026, згідно якої ОСОБА_3 покарання у вигляді апробаційного нагляду відбув, знятий з обліку 11.06.2026.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного. 
Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин, є нетяжким. Також, ОСОБА_3 не одружений, офіційно не працюючий, раніше судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття в скоєному, саме ця обставина встановлена судом.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі. 
Проте, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, усі обставини справи в сукупності, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і приймає рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, і покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів. 
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ,       ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: – відеозаписи «export-yfu81.mp4», доступ до якого надано відповідно до запиту вих.№ 126137-2025 від 28.10.2025 року, «export-18gp0.mp4», доступ до якого надано відповідно до запиту вих.№ 140828-2025 від 29.11.2025 року, «export-d3z8a.mp4» та «export-z5wha.mp4», доступ до яких надано відповідно до запиту вих.№ 147569-2025 від 11.12.2025 року, на дисках для лазерних систем зчитування DVD-R «НР» 4,7 Gb 16х 120 min. – залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12025111180000377.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_5