МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 р.  	№ 400/730/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Національної поліції в Миколаївській області,  вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005, 	
про	зобов`язання вчинити певні дії	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просить суд зобов`язати ГУ НП в Миколаївській області видати новий наказ про звільнення із зазначенням про виплату компенсації за невикористані 150 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки та здійснити належним чином виплату зазначеної компенсації.
Окрім того, позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд:
визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Миколаївській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті індексації грошового забезпечення за період служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2024 року;
зобов`язати ГУ НП в Миколаївській області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року по 30 листопада 2024 року;
визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Миколаївській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті доплати за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, у періоди служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 червня 2017 року, а також з 01 січня 2023 року до 30 вересня 2024 року, згідно з підпунктом 3 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
зобов`язати ГУ НП в Миколаївській області нарахувати та виплатити доплату за службу в нічний час, а саме за кожну годину служби в нічний час, у періоди служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 червня 2017 року, а також з 01 січня 2023 року до 30 вересня 2024 року, згідно з підпунктом 3 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та у відповідності до пункту 11 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260;
визнати протиправною бездіяльність ГУ НП в Миколаївській області щодо нарахування та виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, порядок нарахування і виплати якої передбачені розділом VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без урахування індексації грошового забезпечення;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити повну суму одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, порядок нарахування і виплати якої передбачені розділом VIII Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка при звільненні за служби отримала виплату компенсації за невикористані 94 доби щорічної відпустки з 2015 по 2024 роки. Проте позивачка вважає, що оскільки станом на час проходження служби у неї було троє дітей, віком до 15 років, то вона мала право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів. Оскільки правом на такий вид відпустки вона не скористалась, то вважає, що має право на виплату компенсації за невикористані 150 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки. 
Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю, мотивуючи це тим, що відповідно до довідки кадрового забезпечення ГУ НП в Миколаївській області від 05.02.2025 позивачка під час проходження служби не зверталась з рапортом щодо отримання щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або неповнолітню дитину – особу з інвалідністю з дитинства. Тому станом на день звільнення позивачки зі служби в поліції 30.11.2024 у відповідача був відсутній обов`язок нарахування та виплати компенсації за дні такої невикористаної відпустки.
Також, відповідач наголосив на тому, що позивачка під час проходження служби перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку: з 08.11.2006 по 19.08.2009, з 25.11.2017 по 15.02.2019.
Окрім того, відповідач зазначив, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження тих обставин, що її чоловік не використав додаткову соціальну відпустку відповідно до ст. 19 Закону України № 504/96 – ВР. 
Також відповідач подав до суду клопотання про залучення у справі співвідповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (стосовно виплат компенсації за додаткову соціальну відпустку позивачці за період з 2009 по 2015 роки, оскільки органи Національної поліції України були створені 07.11.2015). 
Позивач подав до суду письмові заперечення на відзив та заперечення щодо залучення співвідповідача у справі. Зазначає, що відповідач є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.
Відповідач подав до суду додаткові письмові пояснення, посилається на ті обставини, що позивачкою до суду не надано жодних обґрунтувань позовних вимог в частині вимог щодо доплати за службу в нічний час, щодо нарахування та виплати не в повному обсязі одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, без урахуванням індексації грошового забезпечення.
Позивач надав до суду додаткові письмові пояснення, просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 12.06.2025 суд витребовував у відповідача довідку про доходи позивачки із зазначенням посади, звання, часу роботи, розміру заробітної плати, невикористаних щорічних та додаткових відпусток, сум утриманих податків та зборів, починаючи з 2009 року.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 29.11.2024 №1026 о/с по особовому складу майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з виплатою компенсації за невикористані 04 доби щорічної відпустки за 2015 рік, за невикористані 21 добу щорічної відпустки за 2016 рік, за невикористані 21 добу щорічної відпустки за 2022 рік, за невикористані 07 діб щорічної відпустки за 2023 рік, за невикористані 41 добу щорічної відпустки за 2024 рік. 
Позивачка має трьох дітей:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідачем було надано довідку від 10.02.2025 за СЕД №22487-2025, яку було надано УФЗБО ГУНП в Миколаївській області, де зазначено, що наказом УМВС України в Миколаївській області від 06.11.2015 № 324 о/с ОСОБА_1 згідно з пунктами 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію України» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнена з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 «з» (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), з виплатою компенсації за невикористані 0 діб невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2015 році.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 статті 24 Закону України «Про відпустки» (далі – Закон № 504/96-ВР) у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється відповідно до постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та затвердженому наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок) за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
Відповідно до вимог пункту 8 Розділу ІІІ Порядку поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Як встановлено судом, позивачка під час проходження служби не зверталась до відповідача з рапортом щодо отримання щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або неповнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Ці обставини підтверджені довідкою управління кадрового забезпечення ГУНП в Миколаївській області від 05.02.2025, а також не заперечуються самою позивачкою.
Окрім того, до суду також не надано доказів того, що чоловік позивачки не використовував вказаний вид соціальної відпустки як батько дітей позивачки.
Суд вважає за необхідне звернути увагу позивачки на те, що суд не встановив відсутності у позивачки права на додаткові соціальні відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи за час проходження нею служби, проте в судовому порядку неможливо здійснити нарахування та виплату компенсації за такі відпустки, оскільки тривалість таких відпусток за кожен відпрацьований рік повинна була визначатись відділом кадрового забезпечення на підставі наданих позивачкою документів, необхідних для визначення наявності підстав для такого виду відпустки.
Суд позбавлений можливості самостійно визначати підстави для визначення тривалості таких відпусток, з урахуванням перебування позивачки у відпустках до догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку: з 08.11.2006 по 19.08.2009, з 25.11.2017 по 15.02.2019.
Оскільки докази щодо наявності підстав для отримання позивачкою таких відпусток з підтвердженням визначення тривалості таких відпусток за кожен рік спірного періоду, визначеного позивачкою в позові, нею не надані до суду.
Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати компенсації за невикористані 150 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки у суду відсутні.
Щодо решти позовних вимог, то суд зазначає, що відповідно до вимог КАС України у позовній заяві позивач має викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги; зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Зі змісту заяви про зміну позовних вимог неможливо встановити обставини, які є підставою позову. Позивач виклав лише прохальну частину позову зі змістом позовних вимог, без будь-якого обґрунтування обставин справи. Доказів на підтвердження заявлених вимог до суду також не надано.
Окрім того, позивачкою не надано до суду інформації на підтвердження того, що нею були здійснені усі залежні від неї дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.
Водночас, суд роз`яснює позивачці, що за подання позову у справі передбачено сплату судового збору у розмірі 1064,96 грн. Проте позивачкою долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4239,20 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 40108735) відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Дата складення повного судового рішення 29.06.2026.

Суддя Н.О. Бульба