Справа №949/488/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Ніколенко Вероніка Василівна звернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 листопада 2020 року у розмірі 34168,63 грн. Одночасно просить стягнути з відповідачки судові витрати з оплати судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 листопада 2019 року відповідачка ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт споживчого кредиту, а 19 листопада 2020 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.
За умовами укладеного договору відповідачці було надано кредит у формі відновлюваної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідачка, підписавши заяву про приєднання, погодилася з тим, що кредит надається для споживчих цілей, строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка за користування кредитом становить 42,0 % річних для картки «Універсальна» та 40,8 % річних для картки «Універсальна Gold», а повернення кредиту здійснюється шляхом внесення мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку.
На підставі укладеного договору відповідачка отримала платіжні інструменти — кредитні картки, користувалася кредитним лімітом, здійснювала операції за рахунком, однак надалі належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами. Унаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору станом на 23 лютого 2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 34168,63 грн., з яких: 26534,58 грн. — заборгованість за тілом кредиту; 7634,05 грн. — заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, проте у поданому клопотанні просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка, будучи двічі належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання (а.с. 14, 16), у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від відповідачки до суду не надходило.
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи належне повідомлення відповідачки про дату, час і місце розгляду справи, її повторну неявку в судове засідання, неподання відзиву на позовну заяву, а також згоду позивача на заочний розгляд справи, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 13 листопада 2019 року відповідачка ОСОБА_1 ознайомилася з умовами споживчого кредитування, що підтверджується паспортом споживчого кредиту, долученим позивачем до матеріалів справи.
19 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якої, діючи на підставі власного волевиявлення та згідно зі статтею 634 ЦК України, приєдналася до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, у редакції, чинній на дату підписання цієї заяви.
Із змісту заяви про приєднання вбачається, що сторони визначили істотні умови договору «Кредитні картки», зокрема: тип кредиту — відновлювана кредитна лінія; розмір кредитного ліміту — не більше 50000 грн для картки «Універсальна» та не більше 75000 грн для картки «Універсальна Gold»; строк кредитування — 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту — споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту — безготівковим шляхом; забезпечення кредиту — без забезпечення.
Заявою також визначено, що процентна ставка є фіксованою та становить 42,0 % річних для картки «Універсальна» і 40,8 % річних для картки «Універсальна Gold». Крім того, передбачено платіж за додаткові та супутні послуги кредитодавця для карток «Універсальна Gold» — членський внесок за участь у Gold-Клубі у розмірі 20 грн на місяць.
Порядок повернення кредиту за договором визначено шляхом договірного списання з рахунку клієнта та шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу визначено як 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно; у разі прострочення з 31-го дня — 10 % від заборгованості; у разі прострочення з 181-го дня — 100 % від заборгованості.
У заяві про приєднання також міститься угода про використання простого електронного підпису, відповідно до якої банк та клієнт узгодили можливість використання під час укладення правочинів простого електронного підпису, зокрема OTP-пароля, QR-коду, підпису стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопок «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку. Сторони визнали правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін і такими, що не потребують додаткового підтвердження.
У розділі реквізитів та підпису клієнта зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилася та підписала заяву 19 листопада 2020 року о 14 год. 12 хв., що підтверджує приєднання відповідачки до запропонованих банком умов обслуговування та кредитування.
На підтвердження факту відкриття карткового рахунку та видачі відповідачці платіжних карток позивачем долучено довідку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 25 лютого 2026 року, згідно з якою між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, за яким їй було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 19 листопада 2020 року, термін дії 03/24, тип картки — «Універсальна»; № НОМЕР_2 , дата відкриття 14 листопада 2022 року, термін дії 08/26, тип картки — «Універсальна Gold».
Зміст зазначеної довідки узгоджується з довідкою банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , з якої вбачається, що 19 листопада 2020 року було відкрито картковий рахунок за карткою № НОМЕР_1 . У подальшому банком здійснювалися зміни кредитного ліміту, а саме: 19 листопада 2020 року кредитний ліміт становив 0,00 грн; 08 листопада 2023 року кредитний ліміт було збільшено до 3000,00 грн; 12 вересня 2024 року — до 8000,00 грн; 24 вересня 2024 року — до 30000,00 грн; 06 травня 2025 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.
Отже, довідка про видані картки та довідка про зміну кредитного ліміту у взаємному зв`язку підтверджують не лише факт укладення між сторонами договору банківського обслуговування, а й фактичне відкриття відповідачці карткового рахунку, видачу їй платіжних інструментів та встановлення кредитного ліміту, яким вона мала можливість користуватися.
Фактичне користування відповідачкою кредитними коштами підтверджується випискою за договором № б/н за період з 19 листопада 2020 року по 25 лютого 2026 року. Із зазначеної виписки вбачається, що рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_1 , валюта рахунку — гривня, баланс на початок періоду становив 0 грн, усього витрат за період відображено на суму 56842,70 грн, усього надходжень — 22674,07 грн, а баланс на кінець періоду становив мінус 34168,63 грн.
Виписка за рахунком містить послідовний рух коштів за картковим рахунком відповідачки, у тому числі операції з використання картки, поповнення картки, перекази коштів, списання відсотків за використання кредитного ліміту, а також списання комісії за обслуговування у вигляді членського внеску за користування карткою «Універсальна Gold». Зокрема, у виписці відображено, що відповідачка періодично вносила кошти на погашення заборгованості, однак такі платежі не забезпечили повного погашення використаного кредитного ліміту та нарахованих процентів.
Суд оцінює виписку за рахунком не ізольовано, а у зв`язку з іншими письмовими доказами у справі. Так, заява про приєднання підтверджує правову підставу виникнення зобов`язань сторін; довідка про видані картки підтверджує, які саме платіжні інструменти були надані відповідачці; довідка про зміну кредитного ліміту підтверджує встановлення та зміну доступного кредитного ліміту; а виписка за рахунком підтверджує реальне користування відповідачкою рахунком і кредитними коштами, рух коштів за рахунком, часткове погашення боргу та утворення кінцевого від`ємного залишку.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 19 листопада 2020 року, укладеним між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 23 лютого 2026 року загальна заборгованість за наданим кредитом становить 34168,63 грн. Із вказаного розрахунку вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 26534,58 грн, у тому числі поточне тіло кредиту — 0,00 грн, прострочене тіло кредиту — 26534,58 грн; заборгованість за нарахованими відсотками — 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками — 7634,05 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, — 0,00 грн; заборгованість по пені — 0,00 грн; заборгованість по комісії — 0,00 грн.
Таким чином, заявлена до стягнення сума заборгованості складається виключно із заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками, а пеня, комісія та проценти, нараховані на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України, позивачем до стягнення не заявлені.
Отже, досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують факт укладення між сторонами кредитного договору № б/н від 19 листопада 2020 року, погодження відповідачкою основних умов кредитування, приєднання її до Умов та Правил надання банківських послуг, відкриття карткового рахунку, надання відповідачці платіжних карток, встановлення та зміну кредитного ліміту, фактичне користування відповідачкою кредитними коштами, часткове погашення заборгованості, а також неналежне виконання нею обов`язку щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів і сплати процентів. Унаслідок такого невиконання станом на 23 лютого 2026 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 34168,63 грн.
Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у цьому випадку Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк».
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі споживачеві та доведені до його відома. При цьому суд у цій справі виходить з того, що позивач надав не лише загальне посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, а й письмові докази, які безпосередньо підтверджують приєднання відповідачки до таких умов, а саме заяву про приєднання, паспорт споживчого кредиту, довідки про видані картки, довідку про зміну кредитного ліміту, виписку за рахунком і розрахунок заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором — це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти однією стороною та її прийняття другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У цій справі заява про приєднання містить положення про узгодження сторонами способів використання простого електронного підпису, а також підтвердження того, що сторони визнають правочини, укладені з використанням таких підписів, дійсними й обов`язковими для сторін. Відповідачка не подала суду жодних доказів того, що вона не підписувала заяву про приєднання, не отримувала платіжні картки, не користувалася кредитним лімітом або що вказані банком платіжні інструменти не належали їй.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідачкою не подано доказів того, що кредитний договір № б/н від 19 листопада 2020 року визнавався недійсним у судовому порядку, що він був розірваний або припинив свою дію з підстав, які виключають обов`язок відповідачки повернути використані кредитні кошти та сплатити проценти.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Частиною першою статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, крім електронних документів, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок довести такі заперечення відповідними доказами.
Відповідачка у справі не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, не надала власного контррозрахунку заборгованості, не спростувала факту укладення договору, отримання платіжних карток, користування кредитним лімітом, наявності руху коштів за рахунком або правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача, тому висновки суду про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.
У цій справі подані позивачем докази є взаємопов`язаними та послідовними: заява про приєднання підтверджує виникнення договірних відносин; паспорт споживчого кредиту підтверджує інформування відповідачки про умови кредитування; довідка про видані картки підтверджує надання відповідачці платіжних інструментів; довідка про зміну кредитного ліміту підтверджує відкриття карткового рахунку та зміну кредитного ліміту; виписка підтверджує рух коштів і фактичне користування рахунком; розрахунок заборгованості визначає розмір непогашеного боргу станом на 23 лютого 2026 року. У сукупності ці докази з більшою вірогідністю підтверджують обставини, на які посилається позивач.
Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Факт користування відповідачкою кредитним лімітом, здійснення операцій за рахунком та часткового внесення коштів на погашення заборгованості свідчить про фактичне виконання нею укладеного договору та підтверджує, що між сторонами існували реальні кредитні правовідносини.
Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона боржник зобов`язана вчинити на користь другої сторони кредитора певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідачка всупереч умовам кредитного договору та вимогам закону належним чином не виконала свого обов`язку щодо повернення використаних кредитних коштів та сплати процентів, а розмір заборгованості підтверджений письмовими доказами і не спростований відповідачкою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 листопада 2020 року у розмірі 34168,63 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, то понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 204, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 598, 599, 610, 611, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 4, 13, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 листопада 2020 року у розмірі 34168,63 грн. (тридцять чотири тисячі сто шістдесят вісім гривень 63 копійки), з яких: 26534,58 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 7634,05 грн. – заборгованість за простроченими відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуто Дубровицьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код ЄДРПОУ: 14360570.

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області 25 квітня 2012 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області        Оборонова І.В.