справа № 198/257/26 
провадження № 2-о/0198/12/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці адвоката Ільченко І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Гродівська об`єднана територіальна громада в особі Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області, про встановлення юридичного факту,

в с т а н о в и в: 
Адвокат Ільченко І.В., яка діє від імені та в інтересах заявниці ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, зазначивши в обґрунтування вимог, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці ОСОБА_2 . Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді житлових будинків, розташованих за адресами: 
- АДРЕСА_1 ;
- АДРЕСА_2 .
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гродівської селищної ради 30.09.2004 та зареєстрований в реєстрі за № 74, відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 , 1953 року народження, все своє майно.
Починаючи з 2000 року та до часу смерті матері ОСОБА_1 проживала разом з померлою за адресою: АДРЕСА_1 , проте заявниця була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 своєчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу від 23.03.2026 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак заявниця вважає, що вона фактично прийняла спадщину, адже постійно проживала з матір`ю на момент її смерті.
Оскільки від встановлення факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем залежить виникнення у неї права на спадщину, в інший спосіб встановити цей факт неможливо, вона змушена звернутися до суду та просить встановити факт того, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Білинського М.В. від 27.04.2026 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Також витребувано від приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Шевери О.С. завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
20.05.2026 суддю Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинського М.В. відсторонено від здійснення правосуддя.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судову справу передано для розгляду судді Гайдар І.О.
Ухвалою суду від 28.05.2026 справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.
ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги та просили задовольнити їх з підстав, викладених у заяві. 
Представник заінтересованої особи Гродівської об`єднаної територіальної громади в особі Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився, в поданій на адресу суду заяві просив розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи, заперечень проти задоволення заяви не висловив.
Заслухавши пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, з`ясувавши обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Гродівської селищної ради 11.04.2005.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді: 
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Красноармійської державної нотаріальної контори 02.10.1998 та зареєстрованого в реєстрі за № 715;
- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої Красноармійської державної нотаріальної контори 09.01.1976 та зареєстрованого в реєстрі за № 49, та свідоцтва про право власності на долю в загальному майні подружжя, виданого державним нотаріусом Другої Красноармійської державної нотаріальної контори 09.01.1976 та зареєстрованого в реєстрі за № 47.
Згідно зі ст.ст. 1217, 1223, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Гродівської селищної ради 30.09.2004 та зареєстрований в реєстрі за № 74, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом матимемо право, в тому числі житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , заповіла заявниці.
Отже, ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 .
За положеннями ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Тобто способами прийняття спадщини є спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємцем, який на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем не проживав. При цьому спадкоємцю, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не потрібно вчиняти жодних юридичних дій для її прийняття – сам факт його постійного проживання і віднесення до числа спадкоємців є достатнім для виникнення юридичних наслідків у формі прийняття спадщини. 
Цей факт, що за загальним правилом перевіряється нотаріусом, є підтвердженням прийняття спадщини і, будучи доведеним спадкоємцем належними документами, є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1296, ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, законодавством не встановлено строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину, зобов`язаний вчинити такі дії.
23 березня 2026 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери О.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропущений строк 6 місяців для прийняття спадщини, а доказів постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини не надано.
Пунктами 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5  від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. 
З огляду на викладені норми права за відсутності документів, що підтверджують реєстрацію місця проживання або постійне проживання спадкоємця на день смерті разом зі спадкодавцем, приватний нотаріус правомірно відмовив заявниці у вчиненні нотаріальної дії.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на момент смерті не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
Таким чином, суду необхідно визначити, чи підтверджується факт сумісного проживання спадкоємця та спадкодавця на момент смерті останнього, внаслідок чого ОСОБА_1 може вважатися такою, що прийняла спадщину.
Так, місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» (в редакції на момент смерті спадкодавця) передбачено, що громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Таким чином, місцем проживання вважається житло, де особа проживає строкам понад шість місяців на рік.
При цьому відсутність сумісної реєстрації місця проживання спадкодавця та спадкоємця не може бути доказом того, що останній не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним твердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані спадкоємцем, та оцінені судом (постанови Верховного Суду від 10.01.2019 у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020 у справі № 222/1109/17).
Як виходить з довідки від 25.02.2005, виданої лікувальним закладом, ОСОБА_2 за станом здоров`я не могла самостійно себе обслуговувати (була «лежачою» хворою), а довідкою № 1010, виданою Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області 22.04.2010, підтверджується, що на час смерті своєї матері  ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою:  АДРЕСА_2 , але фактично з 2000 року по день смерті мешкала  разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 за адресою:  АДРЕСА_1 .
Окрім того, факт того, що померла та  ОСОБА_1 проживали більше п`яти років разом до моменту смерті ОСОБА_2 , підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 . 
У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком, оскільки вона принесла присягу та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, а дані про її заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.
Оскільки за інформацією зі спадкових реєстрів спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, то у суду відсутні відомості про інших спадкоємців, крім заявниці, спадкові договори спадкодавиця за життя не складала.
З огляду на наведені норми законодавства, враховуючи період проживання, обставини справи, подані документи та показання свідка, суд вважає, що проживання  ОСОБА_1  разом з матір`ю на момент смерті останньої за адресою:  АДРЕСА_1 , носило характер постійного, отже, заявниця має право на спадщину у вигляді житлових будинків як спадкоємець за заповітом. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 265, 268, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа Гродівська об`єднана територіальна громада в особі Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області, про встановлення юридичного факту задовольнити.
Встановити факт того, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відомості про учасників справи:
- ОСОБА_1  (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );
-Гродівська об`єднана територіальна громада в особі Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області (адреса місцезнаходження: 85345, Донецька обл., Покровський район, с-ще Гродівка, вул. Донецька, 97, код ЄДРПОУ 04341637).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, встановленому ЦПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано 09 червня 2026 року.

Суддя   І.  О.  Гайдар