Справа № 165/315/26
Провадження № 2/165/556/26

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:
головуючого судді Рибас А.В.
за участю секретаря судового засідання Попіки Ю.Г., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововолинського міського суду Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, –

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» через свого представника Мишевську Н.М. звернулось через систему «Електронний суд» до Нововолинського міського суду Волинської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 25.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 337373-КС-0027 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 25.03.2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 337373-КС-0027 про надання кредиту, яку в той же день останній прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 337373-КС-0027 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4266, на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначений останнім у своїй анкеті в особистому кабінеті, який ним введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування кредитом. Також сторони погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківську картку позичальника. 
До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, станом на 07.01.2026 року у нього утворилась заборгованість за договором № 337373-КС-0027 про надання кредиту в розмірі 33 960,00 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 12 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах – 13 560,00 грн.; суми заборгованості по штрафам – 0,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ – 6 000,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією – 2 400,00 грн.
З огляду на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 337373-КС-007 про надання кредиту від 25.03.2025 року в загальному розмірі 33 960,00 грн. та понесені судові витрати у справі.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін на 10.30 год. 12 березня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали та витребувано докази із АТ КБ «ПриватБанк».
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання 12.03.2026 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в пунктах 6, 7 прохальної частини позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 12.03.2026 року о 10.30 год. не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.
Крім того, ОСОБА_1 скеровано судові виклики на номер телефону та електронну адресу останнього, зазначені у розділі 12 «Реквізити та підписи сторін» договору № 337373-КС-007 про надання кредиту від 25.03.2025 року, отримання яких підтверджується довідками про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с. 37) та довідками про доставку електронного листа (а.с. 38).
У зв`язку з ненадходженням витребуваних на підставі ухвали суду доказів судове засідання відкладено на 12.30 год. 13.04.2026 року.
10 квітня 2026 року представник відповідача – адвокат Колодійчук Н.В. через систему Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через той факт, що у представника відповідача не буде фізичної можливості для підготовки відзиву на позовну заяву, оскільки станом на 10.04.2026 року представник відповідача ще не ознайомилася з матеріалами справи.
У зв`язку з клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено до 12.00 год. 07 травня 2026 року.
16 квітня 2026 року представник відповідача – адвокат Колодійчук Н.В. через систему Електронний суд» подала відзив на позовну заяву від 30 січня 2026 року про стягнення заборгованості, в якому просила поновити пропущений процесуальний строк для подання даного відзиву та частково задовольнити позовну заяву ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та стягнути з ОСОБА_1 12 000,00 грн. тіла кредиту та 13 560,00 грн. нарахованих відсотків, повністю відмовити в частині стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 2 400,00 грн., а також відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 6 000,00 грн. та стягнути з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Свої вимоги представник відповідача обґрунтовує тим, що відповідач не заперечує факту укладення з позивачем вказаного договору та отримання кредитних коштів. Окрім цього, відповідач визнає позов у частині стягнення 12 000,00 грн. тіла кредиту та 13 560,00 грн. нарахованих відсотків. Проте, відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами у частині стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту, а також відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України.
Зауважує, що укладений між сторонами договір є договором приєднання, умови якого встановлені кредитодавцем, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Таким чином, позичальник не може запропонувати свої умови договору. Тобто, маючи необхідність отримати кредит відповідач фактично був змушений погодитись в цілому на запропоновані кредитором умови. Разом з цим, умова, якою встановлено комісія за обслуговування кредиту, є нікчемною.
Разом з цим, заявлена позивачем до стягнення заборгованість по відсоткам за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 6 000,00 грн. не може бути задоволена з огляду на наступне:
1. У позовній заяві взагалі відсутнє викладення обставин, якими позивач обґрунтовує дану вимогу. Посилання на передбачений законом чи договором спосіб захисту цього права у позовній заяві відсутнє. 
2. Нарахування відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 6 000,00 грн. за період з 10.04.2025 по 03.05.2025 є явно завищеним, а тому розрахунок є об`єктивно невірним. Фактично нарахування даної заборгованості здійснено із розрахунку 2% в день на суму заборгованості по тілу кредиту, що не відповідає положенням ст. 625 ЦК України.
3. Відповідач звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, на період воєнного стану, а тому така заборгованість підлягає списанню. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України, від сплати яких відповідач звільняється в силу зазначених вимог ЦК України, таким чином правові підстави для стягнення такої заборгованості відсутні.
З метою надання адвокатом правничої допомоги між АО «ВАШ НАДІЙНИЙ АДВОКАТ» та ОСОБА_1 підписано відповідний договір № 246 від 10.04.2026 року про надання правничої допомоги. Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс/очікує понести відповідач у зв`язку із розглядом даної справи, додається в додатку № 1 до відзиву. Орієнтовна суми судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу складає 7 000,00 гривень, яку представник відповідача просить стягнути з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
16 квітня 2026 року представник позивача Виноградов Ю.Е. через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив, в якому просив відмовити у задоволенні вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат у повному обсязі або зменшити розмір судових витрат до максимально розумного та співмірного у даній справі. Зазначив, що кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення позичальника з умовами кредитного договору та правилами; позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору (зокрема щодо обов`язку сплатити комісію за надання кредиту) та погодився його виконувати (що відповідає принципу свободи договору, який встановлений у статті 627 ЦК України), якби позичальника не влаштовували умови кредитного договору, він міг його просто не укладати; протягом строку дії кредитного договору та/або після його закінчення позичальник не звернувся із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин.
Крім того, вказав, що позивач за кредитним договоромне нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну пеню відповідно до ст. 549 ЦК України; не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору.
Повідомив суд, що на думку сторони позивача заявлений стороною відповідача розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 7 000,00 грн. є неспівмірним із складністю справи; часом, витраченим адвокатом на надання послуг та виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову. 
Крім того, сторона відповідача не надала детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Наданий стороною відповідача «Розрахунок суми судових витрат» не є детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. У наданому стороною відповідача «Розрахунку суми судових витрат» наданий лише узагальнений опис дій (які викладені лише в одному реченні щодо кожної такої дії), які представник відповідача начебто вчинив, надаючи відповідачу правничу допомогу, без посилання на жодні належні та достатні докази щодо справді вчинення таких дій та витраченого на них часу. 
Також, складена самим представником відповідача «квитанція до прибуткового касового ордера» за його підписом та печаткою не є документом первинної бухгалтерської, який підтверджує сплату саме відповідачем та саме його представнику грошових коштів у розмірі 7 000,00 грн. саме за договором про надання правничої допомоги. У цьому документів відсутній підпис відповідача, тому існує висока ймовірність того, що заявлений стороною відповідача до стягнення розмір витрат на правничу допомогу 7 000,00 грн. є умисно завищеним з метою стягнення з позивача надмірно великого розміру судових витрат, і відповідач фактично сплатив своєму представнику значно меншу суму грошових коштів за представництво своїх інтересів у суді або взагалі здійснив таку оплату у позадоговірному порядку.
17 квітня 2026 року представник відповідача – адвокат Колодійчук Н.В. через систему Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив від 16 квітня 2026 року, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у частині стягнення комісії за надання кредиту у розмірі 2 400,00 грн., а також відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 6 000,00 грн. та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Свої доводи обґрунтовує тим, що відповідач повністю підтримує викладену у відзиві на позовну заяву позицію щодо неправомірності встановлення у спірному кредитному договорі комісії за видачу кредиту. Доводи позивача жодним чином не спростовують наведені у відзиві аргументи щодо нікчемності такої умови договору, як комісія за видачу кредиту.
Відповідач наголошує, що повністю визнає позовні вимоги у частині прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 12 000,00 грн., а також суми прострочених платежів по процентах у розмірі 13 560,00 грн. За наведеного незрозумілими є доводи сторони позивача щодо правомірності нарахування відсотків, оскільки їх нарахування та розмір відповідач не заперечує. Також позивач наголошує, що до стягнення не заявлялась неустойка, однак відповідач не надавав заперечень щодо нарахування неустойки. Разом з цим, відповідач заперечував щодо неправомірності заявленої до стягнення заборгованості у розміру 6 000,00 грн., нарахованої відповідно до ст. 625 ЦК України, однак позивач наведені у відзиві аргументи, щодо неправомірності таких нарахувань жодним чином не спростував, надавши безліч доводів, які стосуються інших правових питань, а також вказуючи у договорі пункти укладеного між сторонами договору, які не відповідають дійсності. 
Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України, від сплати яких відповідач звільняється в силу зазначених вимог ЦК України, таким чином правові підстави для стягнення такої заборгованості відсутні.
Також повідомляє, що у додатку № 1 до відзиву долучено попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, де зазначено детальний опис робіт, які надалися та будуть надаватися відповідачу представником АО «Ваш надійний адвокат». Щодо твердження представника позивача про ненадання фактичної сплати коштів за правничу допомогу, звертає безпосередню увагу на копію квитанції до прибуткового касового ордера № 10/04 від 10 квітня 2026 року, яка була додана в додатках до відзиву під № 3.
16 квітня 2026 року представник позивача Виноградов Ю.Е. через систему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення, просив долучити їх до матеріалів справи та врахувати під час розгляду та вирішення справи.
У судове засідання 07.05.2026 року о 12.00 год. представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи, не з`явився, у пункті 3 додаткових пояснень просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Колодійчук Н.В., будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, у судове зсідання 07.05.2026 року не з`явилися, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило.
Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 12.05.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку.
Судом встановлено, що 25 березня 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферта) укласти договір про надання кредиту № 337373-КС-007 (а.с. 52).
25 березня 2025 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 337373-КС-007 про надання кредиту (а.с. 53).
25 березня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 337373-КС-007 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано сторонами у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 11-20).
Відповідно до п. 2.1 договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 12 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а ОСОБА_2 , в свою чергу, зобов`язано повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів (а.с. 11 на зворотному боці).
Відповідно до умов договору строк кредиту 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день 1 %, фіксована; комісія за видачу кредиту 2 400,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту 12 000,00 грн.; строк дії договору до 15.07.2025 року (а.с. 11 на зворотному боці).
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. шляхом перерахування їх на номер платіжної картки відповідача НОМЕР_2 , зазначеної у договорі, як вбачається із підтвердження ТОВ «ПРОФІТГІД» щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 58) та надісланою на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 14.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260310/61966-БТ (а.с. 48-50).
Відповідно до наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на 25.03.2025 року надійшли кошти у розмірі 12 000,00 грн., що вбачається із виписки за договором № б/н за період 25.03.2025-15.07.2025 (а.с. 49-50).
Сторонами у підпункті 4.2.2 пункту 4.2 договору погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення відповідачем коштів на погашення заборгованості (а.с. 13 на зворотному боці).
До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за договором № 337373-КС-0027про надання кредиту від 25.03.2025 року не виконав, не здійснив жодних платежів на погашення заборгованості, і станом на 23.01.2026 року у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 33 960,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. – залишок заборгованості за кредитом; 13 560,00 грн. – залишок заборгованості по відсотках; 2 400,00 грн. – залишок заборгованості по комісії; 6 000,00 грн. – залишок заборгованості по % за ст. 625 ЦКУ, що підтверджується доданим стороною позивача розрахунком заборгованості (а.с. 59-61).
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
У силу ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 623/2936/19 зазначено: «Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 «Про електронну комерцію»).
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Тому укладення договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджений факт укладання 25.03.2025 року відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4266 договору № 337373-КС-007 про надання кредиту, 
Відповідно до вимог ч. 1, ч. 5, ч. 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Надані стороною позивача електронні докази, що підтверджують укладення 25.03.2025 року договору № 337373-КС-007 про надання кредиту в паперовій формі суд визнає належними та допустимими.
Підписавши 25.03.2025 року договір про надання кредиту ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, в порядку, передбаченому цим договором.
Як встановлено, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем за вказаним договором виконало та надало грошові кошти в загальному розмірі 12 000,00 гривень. Проте, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором щодо повернення кредиту, процентів за користування ним та комісії, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку наразі останній повинен сплатити на користь позивача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту, по процентах та комісії з відповідача підтверджені належними та допустимими доказами, тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суму прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 12 000,00 грн., суму прострочених платежів по процентах у розмірі 13 560,00 грн. та суму прострочених платежів за комісією у розмірі 2 400,00 грн.
Водночас, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.
Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанова від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Враховуючи викладене, та, що заборгованість за відсотками на підставі ст. 625 ЦК України за договором від 25.03.2025 року нараховані під час дії воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Оскільки, з 24.02.2022 року і до часу ухвалення рішення у даній справі в Україні діє воєнний стан, тому нарахування позивачем суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ у розмірі 6 000,00 грн. за договором № 337373-КС-007 про надання кредиту від 25.03.2025 року у період дії воєнного стану є безпідставними, а тому в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 191,15 грн., що підтверджується документально (а.с. 10) та пропорційно задоволеним вимогам.
Щодо судових витрат у частині професійної правничої допомоги.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога відповідачу ОСОБА_1 надавалася адвокатом Колодійчук Наталією Володимирівною на підставі договору № 246 про надання правової допомоги від 10 квітня 2026 року (а.с. 82-86).
На підтвердження факту надання правничої допомоги відповідачем надано: договір № 246 про надання правової допомоги від 10 квітня 2026 року та додаток № 1 до нього; квитанцію до прибуткового касового ордера № 10/04 від 10 квітня 2026 року; акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 10 квітня 2026 року (а.с. 82-91).
За таких обставин, загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн. підтверджено відповідачем належними та допустимими доказами.
Відповідно до положень частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задовольняються частково, а саме на 82,3 %, то з позивача на користь відповідача слід стягнути суму витрат на правову допомогу пропорційно до не задоволеної частини вимог, а саме – у розмірі 1 239,00 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, –

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 337373-КС-007 про надання кредиту від 25.03.2025 року в розмірі 27 960 (двадцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрати на оплату судового збору в сумі 2 191 (дві тисячі сто дев`яносто одну) гривню 15 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 239 (одна тисяча двісті тридцять дев`ять) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», код ЄДРПОУ 41084239, адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 12.05.2026 року.

Головуючий суддя         Алла РИБАС