Провадження № 1-кп/742/521/26 
Єдиний унікальний № 742/2734/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Прилуки матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42026272210000043 від 06.04.2026 р., за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обичів, Прилуцького р-ну, Чернігівської області, громадянина України, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого (остання судимість):
-вироком Ніжинського міського суду Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.ч.1,4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 24.01.2025 р. по відбуттю строку покарання 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України 

за участі сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 , 

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
24.02.2022 р. Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення кримінальних правопорушень.
1.1 10.03.2025 р., близько 12.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи на території кладовища в с. Онищенків Прилуцького району, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно викрав непристебнутий велосипед марки AIST AVENUE з рамою жіночого типу діаметром коліс 26 дюймів, належний потерпілій ОСОБА_5 вартість якого, згідно з висновком експерта №608 від 16.04.2026 р., становить 5245,34 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 5245,34 грн. 
Вказаними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
1.2 30.09.2025 р, близько 01 години, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного потерпілій ОСОБА_6 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно,шляхом застосування фізичної сили рук відчинив защіпку на хвіртці до території вказаного господарства потерпілої, після чого проник на територію господарства, де відчинивши защіпку сарайного приміщення, проник всередину останнього та викрав звідти належний потерпілій велосипед марки «Україна», з діаметром коліс 28 дюймів, вартість якого, згідно з висновком експерта від 16.04.2025 №607, становить 3774,89 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 3774,89 грн.
Вказаними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
1.3 02.11.2025 р., у вечірній час доби близько 22 год., ОСОБА_3 перебуваючи в селищі Мала Дівиця Прилуцького району Чернігівської обл., поблизу господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , належного потерпілій ОСОБА_7 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно, шляхом застосування фізичної сили рук відчинив ворота до території вказаного господарства потерпілої, які не були зачинені на замок, а лише підперті з внутрішнього боку металевим прутом, після чого проник на територію вказаного господарства, де з подвір`я викрав належний потерпілій велосипед марки Ardis Verona з рамою жіночого типу, діаметром коліс 28 дюймів, вартість якого згідно з висновком експерта №756 від 05.05.2026 р. на момент вчинення злочину становила 5913,01 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 5913,01 грн.
Вказаними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
1.4 07.11.2025 р., близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи в селищі Мала Дівиця Прилуцького району, поблизу господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , належного потерпілому ОСОБА_8 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, таємно, шляхом застосування фізичної сили рук відчинив защіпку на хвіртці до території вказаного господарства потерпілого, після чого проник на територію господарства, де з подвір`я викрав належний потерпілому велосипед марки «Sensa Livigno», з рамою чоловічого типу, діаметром коліс 26 дюймів, вартість якого, згідно з висновком експерта № 771/26 від 08.05.2026, становить 28100 грн. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 28100 грн.
Вказаними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
1.5 Вказаними в сукупності діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбаченіч.4 ст.185 КК України.

ІІ. Позиція прокурора та показання обвинуваченого.
2.1 Прокурор підтримав обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті, просиввизнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
2.2 У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті, вчинив крадіжки велосипедів, які належали потерпілим. Пояснив, що 10.03.2025 р. на території кладовища в с. Онищенків Прилуцького району помітив залишений без нагляду непристебнутий велосипед марки «AIST AVENUE», після чого таємно заволодів ним та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд. Також визнав, що 30.09.2025 р. у с. Малківка Прилуцького району проник на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , а згодом - до приміщення сараю, звідки викрав велосипед марки «Україна». Крім того, обвинувачений підтвердив, що 02.11.2025 р. у селищі Мала Дівиця Прилуцького району, проникнувши на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , викрав велосипед марки «ArdisVerona». Окрім цього, ОСОБА_3 визнав, що 07.11.2025 р. у селищі Мала Дівиця Прилуцького району проник на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , звідки викрав велосипед марки «Sensa Livigno».
Обвинувачений підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, не оспорював вартість викраденого майна, яка була визначена під час досудового слідства, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати та зазначив, що шкодує з приводу своєї поведінки.

ІІІ. Позиція потерпілих.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились. Надіслали письмові заяви про небажання приймати участь в судових засіданнях, зазначили про відсутність до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру. При обранні обвинуваченому покарання покладаються на розсуд суду.
Судом, у зв`язку з можливістю з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за відсутності потерпілих, керуючись положеннями ст.325 КПК України, було вирішено питання про проведення розгляду справи без їх участі, про що не заперечували сторони провадження.

ІV. Оцінка Суду.
4.1 З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого, які співвідносяться з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає за необхідне дослідитивиключно матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.
4.2 За таких обставин суд вважає, що пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану; у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду, а відтак його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

V. Призначення покарання.
5.1 Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 під час судового розгляду проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.
Активне сприяння розкриттю злочину проявилось в тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.
Прокурор підтвердив активну позицію обвинуваченого в розслідуванні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування, що стало наслідком його швидкого розкриття, вказані обставини останній підтвердив і в судовому засіданні, чим сприяв повному та швидкому судовому розгляду.
5.2 Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
5.3. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів;
- фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, мотиви, наслідки, поведінку обвинуваченого після їх вчинення та значення викраденого майна для потерпілих, не відшкодування потерпілим завданих матеріальних збитків);
- особу обвинуваченого (загально-соціальні дані): його вік, освіту, стан здоров`я, сімейний стан, те, що він офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується посередньо;
- позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, покладаючись у вирішенні цього питання на розсуд суду;
- раніше неодноразову судимість обвинуваченого за умисні корисливі злочини (судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені), що свідчить про стійку схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень та те, що після попереднього засудження належних висновків для себе не зробив;
- не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога;
- наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання;
- позицію прокурора, який наполягав на призначенні обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі без застосування процедури звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та думку обвинуваченого щодо виду та міри покарання.
Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ст.50 КК України щодо мети покарання.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд виходить із принципів законності, справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, передбачених ст.ст.50,65-67 КК України.
Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 вчинив чотири окремі епізоди умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності протягом нетривалого проміжку часу - з березня по листопад 2025 року, при цьому частину злочинів вчинено шляхом проникнення до домоволодіння та іншого приміщення.
Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні корисливі злочини, у тому числі до реального позбавлення волі, однак після звільнення належних висновків для себе не зробив та знову вчинив ряд умисних корисливих кримінальних правопорушень.
Наведене свідчить про стійку схильність обвинуваченого до протиправної поведінки та неефективність раніше застосованих заходів кримінально-правового впливу. Окрім того, суд враховує також те, що кримінальні правопорушення вчинені в умовах воєнного стану, тобто в період дії особливого правового режиму, коли охорона права власності та забезпечення правопорядку мають особливе суспільне значення.Разом із тим суд бере до уваги щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, позицію потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, а також позицію прокурора щодо призначення мінімального строку покарання.
Оцінюючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства є неможливим, а тому підстав для застосування положень ст.75 КК України суд не вбачає.На переконання суду, призначення покарання із звільненням від його відбування з випробуванням не забезпечить досягнення мети покарання, визначеної ст.50 КК України, зокрема виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Водночас, враховуючи наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин, повне визнання вини та позицію сторони обвинувачення, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін, оскільки існують ризики переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання судового рішення.
Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід  ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили – залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя          ОСОБА_1