ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/4892/26  Провадження 2-о/636/116/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Оболєнської С.А., 
за участю секретаря судового засідання – Романової А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Семенов Єгор Сергійович, заінтересовані особи: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дітей,
встановив:

Представник заявника – адвокат Семенов Є.С. звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження дітей чоловічої статі,  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
В обґрунтування своєї заяви представник заявника зазначив, що в м. Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились діти:  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Встановлення факту народження дитини необхідно батькам для отримання свідоцтва про народження дітей.
Оскільки на території міста Донецька відсутні українські органи влади, батьки не можуть зареєструвати дитину за документами, виданими окупаційною адміністрацією. Тому виникає необхідність встановити факт народження дитини через суд на території України, відповідно до чинного законодавства. Згідно зі статтею 315 Цивільного процесуального кодексу України, у випадках, коли реєстрація народження через органи державної реєстрації актів цивільного стану неможлива, суд має повноваження встановлювати факт народження особи. Законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення цього факту, окрім судового.
Посилається на положення ст.ст.315, 317 ЦПК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні та на практику ЄСПЛ. Зазначає, шо документи, які видані окупаційною владою, відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійними і не створюють правових наслідків, але підтверджують факт народження дитини на тимчасово окупованій території. Законодавство України не передбачає іншого порядку встановлення цього факту, окрім судового. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав. 
Від заявника та її представника до суду надійшли заяви, в яких вони заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву про встановлення факту народження дітей задовольнити та розглянути справу без їх участі.
Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, про місце та час судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином.
Заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явився, надав заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх без його участі. 
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Із змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.
Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22.12.2021 Покровським відділом ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, 22.12.2021 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України, про що 22.12.2021 складено відповідний актовий запис № 159. 
ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Донецьк у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилось двоє дітей чоловічої статі, що підтверджується медичними свідоцтвами про народження серії 91 № 35397513 від 09.03.2026.
Представником заявника також надано свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та № 387852, виданих Донецьким міським відділом ЗАГС ГРП Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки 13.03.2026, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк народились ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що 13.03.2026 складено записи акту про народження № 147 та № 148, та в яких зазначено: батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України; матір`ю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України.
Відповідно до затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» м. Донецьк тимчасово окуповане з 07.04.2014.
Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. (п.7 ч.1 ст.1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»)
Тобто, населений пункт - місто Донецьк, є тимчасово окупованою територією України внаслідок збройної агресії РФ проти України, що перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , орган, що видав: 1265.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, паспорт громадянина України № НОМЕР_4 , орган, що видав: 1234.
Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.89 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Нормами ч. 3 ст. 317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на який введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.
Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:
а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.09.2020 за № 953/35236.
б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;
в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;
г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;
ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
При відсутності вищевказаних підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. У зв`язку з тим, що місто Донецьк, в якому народилась дитина, визначено тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», реєстрацію народження не було здійснено в органах реєстрації актів громадянського стану в установленому законом порядку. До того ж, згідно п.3 гл.1 розділу 3 Правил, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дітей в даному випадку є м. Донецьк.
Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за результатами розгляду листа Віце-прем`єр-міністру України - Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України ід 07 квітня 2021 року № 22/4-1801-21 відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення апеляційних та місцевих судів методичною інформацією з питань правозастосування було надано роз`яснення щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, згідно з якими, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Звернуто увагу, що згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на наведене, роз`яснено, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.
Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.
Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.
Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.
Суд також враховує, що згідно ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд приймає до уваги ті фактичні обставини - письмову інформацію, яка викладена в медичних свідоцтвах про народження серії 91 № 35397513 від 09.03.2026.
Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.
Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.
Згідно із ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою (ч. 1 ст. 145 СК України).
Ім`я дитини визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 146 СК України).
По батькові дитини визначається за іменем батька (ч. 1 ст. 147 СК України).
У зв`язку з тим, що станом на день народження дитини заявниця перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , на підставі ч. 1 ст. 122 СК України, діти вважаються такими, що походять від ОСОБА_2 .
Зі змісту заяви заявницею зазначено імена дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
На підставі ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дітей є « ОСОБА_8 ».
Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи підтверджено факт:
ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк, Україна, народились  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , матір`ю яких є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, а його встановлення необхідне заявниці для отримання свідоцтва про народження дітей встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дітей та реалізації в подальшому дітьми всіх належних їм прав та свобод громадян України.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 263-265, 293, 294, 315-317, 319, 430 ЦПК України, суд, 
ухвалив:

Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Семенов Єгор Сергійович, заінтересовані особи: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про встановлення факту народження дітей - задовольнити.
Встановити факт народження дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які народились ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Донецьк, Україна, від батьків: мати – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_5 ; батько – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_6 .
Рішення допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП  НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Заінтересована особа: Чугуївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 45, код ЄДРПОУ 41403911.
Заінтересована особа:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:          С.А. Оболєнська