РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/6152/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради про визнання незаконним та скасування висновку, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати висновок Госпітальної ВЛК КП “Криворізька міська клінічна лікарня № 2” Криворізької МР Дніпропетровської області, викладений в Довідці від 11.02.2026 року №2026-0211-0814-3038-0 в частині визначення ступеня тяжкості травми незаконним та скасувати його; 2) зобов`язати відповідача переглянути висновок ВЛК викладений в Довідці від 11.02.2026 року №2026-0211-0814-3038-0 в частині визначення ступеня тяжкості травми відповідно до п.3.1 ч.28 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ №370 від 04.07.2007 року, як тяжкі за ознакою, як тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше ч.3.1 ч.(абзац) 28 Класифікатора, врахувавши строки перебування відповідача у відпустках для лікування після поранення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.10.2025 позивач під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 внаслідок артилерійських обстрілів поблизу н. п. «П…» (Донецька область) отримав ВТ. Акубаротравму. ВОНП правої стопи з вогнепальним переломом основної фаланги 1 пальця правової стопи. ВОДНП м`яких частин попереку праворуч, що підтверджується довідкою № 2599 від 20.11.2025. До відділення травматології № 1 КНЛ № 6 ДМР поступив 19.10.2025 і перебував на стаціонарному лікуванні до 25.11.2025, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13465-H11248 та Довідкою № 1375. На підставі ст. 81 графи 11 розкладу хвороби : Потребує відпустки для лікування після поранення ( контузії, травми або каліцтва на 30 календарних днів). В зв`язку із поганим станом здоров`я після поранення 18.10.2025 в стані середньої тяжкості 03.02.2026 позивач поступає на стаціонарне лікування у відділення політтравми до Комунального некомерційного підприємства « Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської міської ради, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 2357. 09.02.2026 року позивачу проводиться операція - видалення вільного кісткового уламку 1 пальця правої стопи з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення правої стопи з відкритим вогнепальним переломом основної фаланги 1 пальця правої стопи, наявністю стороннього тіла металевої щільності, з тимчасовим порушенням функцій правої стопи, як наслідок вибухової травми (18.10.2025 року). 11.02.2026 відповідно до Довідки ВЛК № 2026-0211-0814-3038-0 визначається, що за ступенем тяжкості (Наказ МОЗ від 04.07.2007 № 370) вказана травма відноситься до легких. Позивач потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів на підставі статті 81 графи 11 Розкладу хвороб. Позивач вважає, що визначення ступеня тяжкості травми до легких відповідно до довідки ВЛК № 2026-0211-0814 -3038-0 від 11.02.2026 суперечить Наказу МОЗ від 04.07.2007 року № 370. Відповідно до п.1 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості-кваліфікуючими ознаками тяжкості травм, отриманих в результаті нещасного випадку є характер отриманих ушкоджень, ускладнення та наслідки, пов`язані з цими ушкодженнями. В п.2 Класифікатора зазначено, що за ступенем тяжкості травми розподіляються на дві категорії: тяжкі і легкі. В п.3.1 визначено перелік травм, що відносяться до тяжких і - в тому числі до тяжких відносяться тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше. Після початку стаціонарного лікування з 18.10.2025 позивач знаходився на лікуванні, потім у відпустках для лікування до ВЛК 11.02.2026 більше 60 календарних днів. За таких обставин відповідач зобов`язаний був у довідці від 11.02.2026 № 2026-0211-0814-0338-0 зазначити, що отримані травми позивачем в їх сукупності з врахування ускладнень, часу лікування, часу втрати непрацездатності відносяться до тяжких за ознакою втрати непрацездатності більше ніж на 60 днів і більше, відповідно до п.3.1 ч. (абзац) 28 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007. Однак відповідач надаючи оскаржуваний висновок не включив і не врахував строки знаходження відповідача у відпустках для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), які самі за своїм часом становили більше 60 календарних днів, чим порушив порядок визначення тяжкості тілесних ушкоджень, визначених чинним законодавством. Просить позов задовольнити.
Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти задоволення вимог. Свої заперечення аргументує тим, що позивач помилково ототожнює загальний строк перебування у відпустках для лікування із критерієм визначення тяжкості травми. Відповідач, надаючи висновок включив та врахував строки знаходження позивача на стаціонарному лікуванні - 38 календарних дня та надання відпустки для лікування після поранення (амбулаторному лікуванні ) – 30 днів, які вже становили орієнтовний термін тимчасової втрати працездатності більше 60 днів, що підтверджується довідкою ВЛК «Тимчасова позаштатна Військово-лікарської комісія госпітальної бази КНП «УМБКЛ» УМР з питань військово-лікарської експертизи військовослужбовців при ВП «Клінічна лікарня з невідкладних станів та екстреної медичної допомоги»» №2025-1125-0944-5048-0 від 25.11.2025 визначили травму – легка. Водночас Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості, затверджений Наказом МОЗ № 370, передбачає оцінку саме характеру ступеню тяжкості, медичних наслідків травми та ступеня розладу здоров`я, а не формальну тривалість відпустки чи перебування поза місцем служби. Сам по собі факт надання військовослужбовцю відпустки для лікування після поранення не є безумовною підставою для автоматичного віднесення травми до категорії тяжких. Просить у задоволенні позову відмовити.
Позовна заява надійшла до суду 08.04.2026.
Ухвалою суду від 09.04.2026 позов залишений без руху.
Ухвалою суду від 05.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Розглянувши позовну заяву, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 18.10.2025 під час захисту Батьківщини, внаслідок артилерійських обстрілів поблизу н. п. «П…» (Донецька область) отримав ВТ. Акубаротравму. ВОНП правої стопи з вогнепальним переломом основної фаланги 1 пальця правової стопи. ВОДНП м`яких частин попереку праворуч, що підтверджується довідкою № 2599 від 20.11.2025. 
До відділення травматології № 1 КНЛ № 6 ДМР поступив 19.10.2025 і перебував на стаціонарному лікуванні до 25.11.2025, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13465-H11248 та Довідкою № 1375. 
Відповідно до довідки ВЛК № 2025-1125-0944-5048-0 від 25.11.2025, на підставі ст. 81 графи 11 розкладу хвороби : Потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва на 30 календарних днів). 
09.02.2026 позивачу проводиться операція - видалення вільного кісткового уламку 1 пальця правої стопи з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення правої стопи з відкритим вогнепальним переломом основної фаланги 1 пальця правої стопи, наявністю стороннього тіла металевої щільності, з тимчасовим порушенням функцій правої стопи, як наслідок вибухової травми (18.10.2025 року). 
11.02.2026 відповідно до Довідки ВЛК № 2026-0211-0814-3038-0 визначено, що за ступенем тяжкості (Наказ МОЗ від 04.07.2007 № 370) вказана травма відноситься до легких. Позивач потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів на підставі статті 81 графи 11 Розкладу хвороб. 
Позивач вважає, що визначення ступеня тяжкості травми до легких відповідно до довідки ВЛК № 2026-0211-0814 -3038-0 від 11.02.2026 суперечить Наказу МОЗ від 04.07.2007 року № 370 у зв`язку із чим звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України 04.07.2007 № 370, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2007 за № 902/14169,визначення ступеня тяжкості травм, отриманих на виробництві, проводиться з метою віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, які відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 ( 1112-2004-п ), за рішенням органів державного нагляду за охороною праці підлягають спеціальному розслідуванню. 
Пунктом першим Класифікатора визначено, що кваліфікуючими ознаками тяжкості травм, отриманих в результаті нещасного випадку на виробництві (далі - травми), є характер отриманих ушкоджень, ускладнення та наслідки, пов`язані з цими ушкодженнями.
За змістом п. 2 Класифікатора, за ступенем тяжкості травми розподіляються на 2 категорії: тяжкі і легкі.
Абзацом 30 пп. 3.1 п. 3 Класифікатора встановлено, що до тяжких травм відносяться тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше. 
До легких травм відносяться: ушкодження, що не вказані в п. 3; розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності тривалістю до 60 днів (п. 4 Класифікатора).
Як стверджує позивач, після початку стаціонарного лікування з 18.10.2025 позивач знаходився на лікування, а потім у відпустках для лікування до ВЛК 11.02.21026 більше 60 календарних днів, тому, на його думку, травма є тяжкою.
Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, згідно довідки Госпітальної Військово-лікарської комісії КП «Криворізька міська лікарня №2»Криворізької МР Дніпропетровської області» № 2026-0211-0814- 3038-0 від 11.02.2026 позивачу був проведений медичний огляд та встановлений діагноз : стан після операції (09.02.2026) – видалення вільного кісткового уламку 1 пальця правої стопи з приводу вогнепального осколкового сліпого поранення правої стопи з відкритим вогнепальним переломом основної фаланги 1 пальця правої стопи, наявністю стороннього тіла металевої щільності, з тимчасовим порушенням функції правої стопи, як наслідок вибухової травми (18.10.2025). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості ( Наказ МОЗ від 04.07.2007 року № 370) вказана травма відноситься до легких. Позивач потребує відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) на 30 календарних днів на підставі статті 81 графи 11 Розкладу хвороб. 
Медичний огляд позивача проведено відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, на підставі аналізу скарг, анамнезу, об`єктивного стану, наданої медичної документації та результатів наявних обстежень. Висновок ВЛК є результатом колегіального рішення спеціального медичного органу, ухваленого за сукупністю встановлених медичних даних.
Твердження позивача , що відповідач зобов`язаний був у довідці від 11.02.2026 року № 2026-0211-0814-0338-0 зазначити, що отримані травми в їх сукупності з врахування ускладнень, часу лікування, часу тимчасової втрати непрацездатності відносяться до тяжких за ознакою тривалі розлади здоров`я з тимчасовою втратою працездатності на 60 днів і більше відповідно до п.3.1 ч. абз.30 Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007, є безпідставними, позаяк позивач помилково ототожнює загальний строк перебування у відпустках для лікування із критерієм визначення тяжкості травми.
Так, відповідач, надаючи висновок включив та врахував строки знаходження позивача на стаціонарному лікуванні - 38 календарних дня та надання відпустки для лікування після поранення (амбулаторному лікуванні) 30 днів, які вже становили орієнтовний термін тимчасової втрати працездатності більше 60 днів, що підтверджується довідкою ВЛК «Тимчасова позаштатна Військово-лікарської комісія госпітальної бази КНП «УМБКЛ» УМР з питань військово-лікарської експертизи військовослужбовців при ВП «Клінічна лікарня з невідкладних станів та екстреної медичної допомоги»» № 2025-1125-0944-5048-0 від 25.11.2025, яким визначено травму – легка. 
До того ж, Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості, затверджений Наказом МОЗ № 370, передбачає оцінку саме характеру ступеню тяжкості, медичних наслідків травми та ступеня розладу здоров`я, а не тривалість відпустки чи перебування поза місцем служби. Сам по собі факт надання військовослужбовцю відпустки для лікування після поранення, не є безумовною підставою для автоматичного віднесення травми до категорії тяжких.
Більше того, п. 6.12 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ № 402 від 14.08.2008 встановлено, що на підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів, а за медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування - на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) продовжується ВЛК на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів. 
Отже наведена норма права регулює порядок надання відпустки, а не визначення ступеня тяжкості травми. 
За наведених обставин, твердження позивача про те, що строк відпустки автоматично підтверджує тяжкий ступінь травми, не ґрунтується на вимогах законодавства. 
Також, суд звертає увагу, що до повноважень суду не належить надання оцінки визначення тяжкості ступеня травми.
Суд зауважує, згідно приписів Положення № 402, у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за Центральною військово-лікарською комісією. 
Тобто у разі наявності сумніву щодо правильності висновку комісії щодо визначення ступеня тяжкості травми, позивач має право звернутись до ЦВЛК щодо перегляду оскаржуваного рішення ВЛК, яка наділена таким правом.
Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку ВЛК, зокрема, досліджувати питання стану здоров`я військовозобов`язаного, оскільки суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. 
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
Разом з тим, за встановлених обставин справи, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, судом не встановлено процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного висновку, який прийнятий за наслідками проведення медичного огляду позивача на предмет визначення ступеня тяжкості травми.
Водночас, позивач не оспорює дотримання відповідачем процедури прийняття спірного висновку.
Оскільки судом не встановлено, а позивачем не надані докази, що свідчили б про порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову про визнання протиправним висновку відповідача № 2026-0211-0814-3038-0 від 11.02.2026 в частині визначення ступеня тяжкості травми.
Вимоги зобов`язального характеру є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ВЛК в частині. Оскільки в задоволенні таких вимог відмовлено, то і похідні вимоги задоволенню не підлягають.
Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на правильність вирішення даного спору у цій справі, тому судом не розглядаються.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та непідтверджені належними і допустимими доказами, тому позовна заява задоволенню не належить.
Правові підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради про визнання протипправним та скасування висновку, зобов`язання вчинення певних дій, залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 22 червня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Комунальне підприємство "Криворізька міська клінічна лікарня № 2" Криворізької міської ради (майдан Олександра Химиченка, 2, м. Кривий Ріг, Криворізький р-н, Дніпропетровська обл., 50056, ЄДРПОУ/РНОКПП 01986397) 

Суддя       Т.О. Комшелюк