Справа №587/3259/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1829/26 	
Категорія - 39 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Суми
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сидоренко А.П. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Щербаченко М.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» - Кумко Оксани Дмитрівни на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2026 року, ухвалене в м. Суми у складі судді Онайка Р.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
04 липня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС») звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що 29 березня 2019 року між АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі укладеного договору факторингу з АТ «Юнекс Банк» від 31 березня 2021 року №31/03-2021.
Станом на 31 березня 2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за договором про комплексне банківське обслуговування № 26209081123001.UАН від 29 березня 2019 року та несанкціонованою заборгованістю (несанкціонований овердрафт) по рахунку № НОМЕР_1 .UАН-NO РRО від 30 березня 2020 року становить - 13314 грн. 34 коп., у тому числі 7805 грн. 16 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредитом; 910 грн. 12 коп. - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані ставкою 48% річних за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року; 900 грн. 00 коп. - штрафи, пені за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року; 3699 грн. 06 коп. - прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 30 березня 2020 року (виникнення несанкціонованого овердрафту) по 31 березня 2021 року.
Зважаючи на те, що відповідач не повернув вчасно суму кредиту за вказаним договором станом на 30 березня 2021 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 13314,34 грн., яку просить суд стягнути на свою користь, а також вирішити питання судових витрат.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2026 року у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за непогашеними процентами за кредитом овердрафт за договором №26209081123001.UAН від 28 березня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Юнекс Банк» в сумі 910,12 грн, а також 165,59 грн витрат на оплату судового збору. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, незастосування норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність доказів відступлення права вимоги на суми 7805 грн 16 коп. та 3699 грн 06 коп., посилаючись на те, що відповідно до Реєстру боржників відступлена сума заборгованості станом на 31 березня 2021 року складає лише суму у розмірі 910 грн. 12 коп., проте такий висновок є наслідком неповного дослідження доказів та неправильного тлумачення змісту Реєстру прав вимоги.
Також апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи даних щодо заборгованості за штрафними санкціями є помилковим, оскільки такі відомості містяться у Реєстрі прав вимоги, зокрема у рядку «2176» графи «Штрафи, пені», де відображено 
910 грн 12 коп. — прострочені проценти та 
900 грн 00 коп. — штраф, нарахований за порушення умов кредитного договору.
На його думку, це свідчить про неповне дослідження доказів та надання їм вибіркової оцінки, оскільки зазначений документ прямо підтверджує наявність штрафу як складової заборгованості.
Крім того, на думку апелянта суд першої інстанції неправильно застосував ст. 514 ЦК України, встановивши наявність заборгованості відповідача у повному обсязі (7 805 грн 16 коп. — тіло кредиту, 3 699 грн 06 коп. — проценти за ставкою 60% річних та 910 грн 12 коп. — проценти за ставкою 48% річних), та безпідставно дійшов висновку про перехід до нового кредитора права вимоги лише в частині 910 грн 12 коп.
Відповідно до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в повному обсязі, якщо інше прямо не встановлено договором. Оскільки умов про часткове відступлення права вимоги договір не містить, висновок суду про перехід лише частини заборгованості є безпідставним та таким, що суперечить змісту договору і нормам закону.
Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, досліджуючи обставини, які відповідач не заперечував, зокрема факт укладення договору, отримання коштів та розмір процентів і штрафів.
 
Суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права, обмежившись дослідженням лише окремого фрагмента Реєстру прав вимоги (рядок «2176», арк. 34) та не проаналізувавши його зміст у повному обсязі та у взаємозв`язку з іншими доказами справи.
 
Реєстр прав вимоги (Додаток № 1 до Договору факторингу № 31/03-2021) містить повну структуру заборгованості боржника: рядок «2176» — 910 грн 12 коп. процентів та 900 грн штрафу, рядок «3219» — 7 805 грн 16 коп. тіло кредиту та 3 699 грн 06 коп. проценти за ставкою 60% річних. Матеріали справи (витяги з реєстру, виписки по рахунку відповідача) підтверджують загальну заборгованість у сумі 13314 грн 34 коп.
Суд не надав належної оцінки цим доказам у сукупності, не встановив наявності умов про часткове відступлення права вимоги та безпідставно обмежив обсяг переданого права лише окремою складовою боргу. Відтак його висновок про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості не відповідає матеріалам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи слідує, що 28 березня 2019 року між відповідачем та АТ «Юнекс Банк» підписано анкету-заяву на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 29 березня 2019 року підписано Виписку-повідомлення №26209081123001.UAН, відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку та встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн, процентна ставка 48 % річних, строком до 29 березня 2020 року (а.с. 11, 12).
До кредитного договору додано роздруковану публічну пропозицію про укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Юнекс Банк», що затверджена рішенням правління ПАТ «ЮНЕКС БАНК» протокол правління № 124 від 14 листопада 2013 року (зі змінами та доповненнями), містить умови відповідного договору та розміщена на сайті www.unexbank.com.ua, а також правила користування платіжними картками (а.с.17-32).
Крім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому була надана інформація, в якій зазначена реальна процентна ставка за користування кредитом та інша інформація перед укладанням споживчого кредиту (а.с.12-13).
Вкаазні Публічна пропозиція, Правила користування платіжною карткою, Тарифи, Анкета-Заява про акцепт Публічної пропозиції, що надана Клієнтом Банку, Виписка-повідомлення разом складають єдиний документ Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі по тексту - Договір).
П.п. 3.14.2. п. 3.14 Договору встановлено, що моментом виникнення несанкціонованої заборгованості (несанкціонованого овердрафту) є день виникнення негативного залишку по картковому рахунку, який перевищує розмір витратного ліміту. Таким днем є - 30 березня 2020 року.
Клієнт сплачує Банку проценти за користування несанкціонованим овердрафтом за ставками, які зазначені в Тарифах (пп. 3.14.3. п. 3.14. Договору).
Відповідно до п. 2.3. тарифів за послуги та операції тарифного плану «Кредитна картка», які затверджено Протоколом засідання ТК № 35 від 30 серпня 2018 року (зі змінами та доповненнями) плата за користування коштами у разі виникнення несанкціонованої заборгованості становить 60 % річних, яка списується з поточного рахунку в останній робочий день розрахункового періоду.
Проценти за користування несанкціонованим овердрафтом нараховуються Банком у валюті КР щомісячно, не рідше одного разу на місяць, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт). При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за несанкціонованим овердрафтом по картковому рахунку (пп. 3.14.4., п. 3.14. Договору).
Відповідно до пп. 3.22.6 п. 3.22. Договору визначено, що при перевищенні ліміту овердрафту та виникненні несанкціонованої заборгованості по КР, клієнт зобов`язаний погасити її в строки, вказані в п.3.14.5 цього Договору. У таких випадках Клієнт зобов`язується сплачувати Банку проценти за користування несанкціонованим овердрафтом згідно Тарифів Банку.
Клієнт зобов`язаний у випадку виникнення несанкціонованого овердрафту, погасити заборгованість, що виникла (суму несанкціонованого овердрафту та процентів), в строки, визначені в п. 3.14.5. При виникненні несанкціонованого овердрафту клієнт зобов`язаний сплатити Банку нараховані на суму несанкціонованої заборгованості проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку та\або Випискою- повідомленням (пп. 5.2.12 п.5.2 Договору).
Підпунктом 5.2.28. п. 5.2. Договору встановлено, що клієнт зобов`язується здійснити остаточне погашення кредиту/овердрафту, встановленого за КР, та процентів за користування ним та виконати інші зобов`язання згідно Договору та Тарифів Банку не пізніше дати закінчення строку дії Кредитного ліміту/овердрафту, а у випадках подовження строку дії Кредитного ліміту/овердрафту - в останній робочий день строку надання Кредитного ліміту/овердрафту.
Клієнт несе відповідальність за несвоєчасне та неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України і Договору (пп. 6.1.1. п.6.1. Договору).
Відповідно до пп. 6.1.2. п. 6.1. Договору встановлено, що Клієнт несе повну відповідальність по всіх операціях, здійснених по його КР, в тому числі по операціях з використанням ПК, включаючи операції, здійснені довіреними особами Клієнта впродовж всього строку користування ними, а також протягом 60 (шістдесяти) календарних днів після припинення дії Договору.
Клієнт несе повну відповідальність за заборгованість по КР, включаючи заборгованість, яка виникає в результаті операцій/трансакції, здійснених держателем додаткової ПК та/або довіреною особою (пп. 6.1.3. п.6.1. Договору). 
Згідно пп. 6.1.4. п. 6.1. Договору визначено, що при непогашенні Клієнтом заборгованості перед Банком за Договором, в т.ч. непогашенні несанкціонованого овердрафту, несплаті комісійної винагороди відповідно до Тарифів у строк, визначений умовами Договору, Клієнт гарантує погашення заборгованості всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо, при цьому Банк має право самостійно здійснювати списання грошових коштів відповідно до п.3.7 та 5.3.23 з КР та інших рахунків Клієнта, відкритих у Банку, на погашення заборгованості. Вказане положення є правом, але не обов`язком Банку, і не звільняє Клієнта від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до розписки ОСОБА_1 , 29 березня 2019 року, він отримав платіжну картку № НОМЕР_2 , емітовану на його ім`я (а.с.14).
Відповідно до п. 1 анкети-заяви строк дії відновлювальної відкличної кредитної лінії складав 12 місяців.
Після отримання у готівковій та безготівковій формі коштів та в наслідок відсутності чергового платежу від відповідача, спрямованого на погашення простроченої заборгованості відбулось нарахування процентів за користування грошовими коштами за ставкою 48% річних.
Станом на 30 березня 2020 року відповідач кредитні кошти не повернув, а тому по рахунку № НОМЕР_1 .UAH від 29 березня 2019 року виникла несанкціонована заборгованість (несанкціонований овердрафт) рахунок № НОМЕР_1 .UAH-NO PRO від 30 березня 2020 року, внаслідок чого нарахування процентів відбулося у розмірі 60% річних.
Згідно виписки по особовому рахунку за період з 29 березня 2019 року по 31 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, активно користувався ними, здійснював зняття готівки та часткове погашення кредиту. 
31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу №31/03-2021 та згідно реєстру боржників до договору факторингу до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с. 46-49).
05 липня 2021 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» на адресу відповідача було направлено повідомлення № 07-21/1940/Ф про відступлення права вимоги та надано строк протягом семи банківських днів з дня отримання повідомлення для погашення суми заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2019 року №26209081123001.UAН (зі змінами та доповненнями) по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитною лінією та нарахованими штрафними санкціями у сумі 1810,12 грн, яке повернулось неврученим відповідачу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с.44, 43-зворот).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено існування заборгованості ОСОБА_2 перед банком за тілом кредиту у розмірі 7805,16 грн; за процентами, які нараховані за ставкою 48% у розмірі 910,12 грн; 3699,06 грн прострочених процентів, які нараховані за ставкою 60 % річних за період з 30 березня 2020 року по 31 березня 2021 року. Будь яких даних про існування заборгованості за штрафами додані матеріали не містять. 
В той же час з Реєстру боржників слідує, що відступлена сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31 березня 2021 року за кредитним договором №26209081123001.UAН від 29 березня 2019 року складає - 910,12 грн. Тобто позивачем не надано доказів відступлення йому банком заборгованості в розмірі 7805,16 грн та 3699,06 грн.
Проте, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).
Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 639/4836/17 (провадження № 61-21697св19)).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
За загальними правилами чинності правочину (стаття 203, 205, 207, 215 ЦК України) та вимог статті 1055 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, недодержання якої тягне його нікчемність, умови кредитного договору, що становлять його зміст та є обов`язковими для виконання сторонами (статті 626-629 ЦК України) мають бути зафіксовані в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, та підписані сторонами договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20) викладено правовий висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.
Так, з матеріалів справи слідує, що 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК», в тому числі і до ОСОБА_1 за договором про комплексне банківське обслуговування № 26209081123001.UAH від 29 березня 2019 року та несанкціонованою заборгованістю (несанкціонований овердрафт) по рахунку № НОМЕР_1 .UAH- NO PRO від 30 березня 2020 року (а.с. 46-49).
Витяг з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу, підтверджує, що загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31 березня 2021 року становить - 13314 грн 34 коп. у тому числі: 7805 грн 16 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 910 грн 12 коп. - прострочена заборгованість за процентами за ставкою 48% річних за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року; 900 грн 00 коп. штраф за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року; 
3699 грн 06 коп. - прострочені проценти за ставкою 60% річних за період з 30 березня 2020 року по 31 березня 2021 року (а.с. 52-53).
Зазначені дані також підтверджуються виписками по особовому рахунку боржника за період з 29 березня 2019 року по 31 березня 2021 року, які відображають факт видачі кредиту, його розмір та структуру заборгованості (а.с.33-41).
При цьому в реєстрі прав вимоги рядок «3219» містить інформацію про прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі - 7805 грн 16 коп. та 3699 грн 06 коп. - процентів, нарахованих на зазначене прострочене тіло кредиту за ставкою 60% річних, що виникла внаслідок переміщення заборгованості з поточного рахунку № НОМЕР_1 .UAH на рахунок несанкціонованої заборгованості № НОМЕР_1 .UAH-NO PRO 30 березня 2020 року (а.с. 50).
Проте судом першої інстанції взято до уваги лише рядок «2176» Реєстру прав вимоги, в якій відображено суму у розмірі 910 грн 12 коп. процентів за ставкою 48% річних та 900 грн 00 коп. - штрафу і на підставі цього дійшов помилкового висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача лише в межах суми 910 грн 12 коп. (а.с. 34).
Так, у рядку «2176» графа «Штрафи, пені» Реєстру прав прямо відображено складові заборгованості боржника, а саме: 910 грн 12 коп. - прострочені проценти, які нараховані за ставкою 48% річних за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року, та 900 грн 00 коп. - штраф, який було нараховано відповідачу за порушення умов кредитного договору за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року.
Отже, інформація про нарахування та наявність штрафу у розмірі 900 грн. 00 коп. безпосередньо міститься у письмових доказах, які були надані суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, посилаючись на відсутність доказів щодо штрафних санкцій, не врахував зміст інформації, яка зазначена у рядку «2176» графа «Штрафи, пені» реєстру прав вимоги, який є Додатком № 1 до Договору факторингу, який підтверджує наявність такої складової заборгованості.
Отже, позивач, як правонаступник первісного кредитора, має право на одержання від відповідача заборгованості за кредитним договором № 26201082023001.UAN від 19 квітня 2019 року у розмірі 13314,34 грн, з яких:
7805 грн 16 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту;
910 грн 12 коп. - прострочена заборгованість за процентами за ставкою 48% річних за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року;
900 грн 00 коп. штраф за період з 29 березня 2019 року по 29 березня 2020 року.; 
3699 грн 06 коп. - прострочені проценти за ставкою 60% річних за період з 30 березня 2020 року по 31 березня 2021 року.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 13314 грн 34 коп.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422 грн 40 коп. витрат у виді судового збору сплаченого при зверненні до суду з вказаним позовом та 3633 грн 60 коп. за подання апеляційної скарги.
Оскільки справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» Кумко Оксани Дмитрівни задовольнити.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 лютого 2026 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (адреса: м. Київ, вул. Саперне поле, 12, офіс 1007, ЄДРПОУ: 42436323) заборгованість за кредитним договором за договором №26209081123001.UAН від 29 березня 2019 року у розмірі 13314 грн 34 коп. та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» 3633 грн 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий -  	А.П. Сидоренко	

Судді: О.І. Собина 

М.В. Щербаченко