Справа № 645/5379/23
Провадження № 2/645/2695/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
09 червня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Шевченко Г.С.,
за участю секретаря судового засідання – Пастушенко К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача КП «ХТМ» 02.10.2023 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2022 р. в розмірі 46 450,45 грн., а також просив стягнути сплачений судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог, представник позивача посилається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги"№ 2189-VІІ від 09.11.2017 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідачі не здійснюють, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 в розмірі 46 450,45 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Заочним рішенням від 14 листопада 2023 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 08 квітня 2026 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Прийнято заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Максимова Миколи Ігоровича, про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 року по цивільній справі № 645/5379/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, до свого провадження.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 21 квітня 2026 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Максимова Миколи Ігоровича про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 14.11.2023 року по цивільній справі № 645/5379/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено. Скасовано заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 14.11.2023 року по цивільній справі № 645/5379/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Цивільну справу призначено до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
13.05.2026 року представник відповідача - адвокат Максимов М.І. подав до суду відзив, в якому просив суд поновити строк на подання відзиву, застосувати строк позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень на позов зазначив, що ОСОБА_1 з 01.05.2016 року та по теперішній час не проживає за адресою - АДРЕСА_1 . До початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, ОСОБА_1 проживала у м. Харкові, але не за адресою реєстрації. ОСОБА_1 у період з 01.05.2016 по 01.08.2018 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а у період з 08.07.2024 по теперішній час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , також відповідачка проживала у квартирі АДРЕСА_4 у період з 01.08.2018 по 01.08.2019. Відповідачкою в подальшому також були укладені договори оренди житлового приміщення, однак, у зв`язку з евакуацією з території активних бойових дій, не збереглися. Деякі договори оренди житла у відповідача не збереглися, оскільки у 2022 році через постійні активні ракетні обстріли та ведення бойових дій м. Харкова, наявність загрози життю і здоров`ю відповідача, остання була вимушена евакуюватися з території міста Харкова до більш безпечного місця перебування - м. Полтава, а тому деякі документи та особисті речі відповідачки було втрачено. 24.02.2022 на території України почалась військова агресія російської федерації. На підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і наразі. Станом на 24.02.2022 Харківщина опинилася в переліку областей, в яких ведуться активні бойові дії (розпорядження КМУ від 06.03.2022). Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. № 309 (чинний станом на момент звернення позивача до суду), яким затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, Харківська міська територіальна громада була такою, що розташована в районі проведення активних воєнних (бойових) дій, а в подальшому - території можливих бойових дій. ОСОБА_1 у період з 21.09.2022 по 08.05.2023 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа (ВПО), однак оскільки відповідачка ставала на облік ВПО за допомогою використання застосунку “Дія”, та станом на теперішній час вже знята з обліку, то надати доказ - довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - не є можливим. 08.05.2022 ОСОБА_1 було укладено Договір оренди житлового приміщення № 12 відповідно до умов якого ОСОБА_1 було прийнято у тимчасове користування житлове приміщення (в оренду) за адресою: АДРЕСА_5 , а тому, відповідно, жодним чином не могла і не може бути споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем. Також, будь-яких документів, які б підтверджували сам факт існування діючих у відповідності до законодавства України договірних відносин між позивачем та відповідачем - ОСОБА_1 , немає. Станом на момент подання заяви про перегляд заочного рішення суду, ОСОБА_1 було проведено реєстраційну дію - зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/004365825 від 02.04.2025 р. При зверненні до суду із позовною заявою не врахував сплив строків позовної давності. Таким чином, стягнення заборгованості за період з 01.11.2016 по 24.02.2019 року (більше ніж за три роки до початку війни) - є безпідставними, тому необхідно застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги, що нараховані безпідставно у період за межами позовної давності.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву, в якій не заперечує проти розгляду справи за його відсутності просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та їх представник у судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відзиві на позов міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутність відповідачів та їх представника – адвоката Максимова М.І. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлені наступні фактичні обставнини.
Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі".
За вказаною адресою КП «ХТМ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_1 .
Відповідач користується тепловою енергією, яку КП «Харківські теплові мережі» подає в житлове приміщення.
Як вбачається з Відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 . За період з 01.11.2016 року по 31.01.2022 року відповідачі мають заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 46 450,45 грн.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 на офіційному сайті КП «ХТМ» розміщено 31.10.2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01.12.2021 року.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м.Харкова КП «ХТМ» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання – протягом року.
З 01.12.2021 року на підставі ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VIII у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії на індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «ХТМ» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua від 31.10.2021 року. 
Відповідно до п.4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги. 
Згідно п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.
Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період. 
Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
За п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року.
Згідно з п. 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", які діяли до 01.05.2022 року, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.
Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями.
Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг.
Згідно ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» послуга з централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем.
Разом з тим, недотримання вимог законодавства щодо належного виконання зобов`язання призводить до порушення зобов`язань.
За вимогою ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.
З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП «ХТМ».
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія-товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Споживач теплової енергії- фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі- продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
За Правилами користування теплової енергії від 03.10.2007 № 1198 споживач теплової енергіє є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, або юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно договору.
КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року № 1182.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а на потреби гарячого водопостачання протягом року.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Відповідно до положень статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).
Згідно ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
Як вбачається з позову, КП «ХТМ» щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена.
Відповідачі не надали доказів необґрунтованості нарахованих сум, не надали свого розрахунку, тому суд погоджується з розрахунком позивача.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 в розмірі 46 450,45 грн.
Посилання представника відповідача на ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 у 2025 році знята з реєстрації за вказаною адресою, була зареєстрована як ВПО не відносяться до предмету доказування у даній справі, оскільки заборгованість, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів утворилася в період з 01.11.2016 по 31.01.2022.
Даючи оцінку заяві представника відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд виходить з наступного.
За приписами статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно із яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою КМУ, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року.
Постановою КМУ від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
КП «ХТМ» 02.10.2023 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та гарячу воду за період з 01.11.2016 р. по 31.01.2022 р. 
Тобто, судом вбачається сплив строків позовної давності щодо вимог позивача за період з 01 листопада 2016 року по 01 квітня 2017 року.
За таких обставин, підлягає застосуванню положення про строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за вказаний період.
Матеріали справи не містять доказів про наявність у позивача поважних причин пропущення позовної давності для звернення до суду. Крім того, представник позивача не надав будь-яких заперечень з приводу застосування строку позовної давності за вказаними вимогами.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає що є підстави для застосування позовної давності та ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за період з 01 листопада 2016 року по 01 квітня 2017 року.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, які нараховано за період з 02.04.2017 по 31.01.2022 в сумі 42219,21 грн, , є обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню.
Посилання представника відповідача на ті обставини, що ОСОБА_1 фактично тимчасово проживала за іншими адресами, а не за місцем реєстрації та не споживала послуги, що надаються позивачем, без надання відповідних доказів та підтвердження цих обставин не спростовують висновків суду про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, в межах позовної давності.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 заборгованості в сумі 42219,21 грн.
Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункт 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, з матеріалів справи вбачається, що КП «Харківські теплові мережі», звертаючись до суду із позовом, сплатило 2684,00 грн. судового збору. (а.с. 1)
Позовні вимоги задоволено на 42219,21 /46450,45= 91 %.
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00*91% = 2 442,44 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8, 11-13, 76, 81, 141, 258, 256, 257, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 02.04.2017 року по 31.01.2022 року у розмірі 42219 (сорок дві тисячі двісті дев`ятнадцять ) грн. 21 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 442,44 грн., по 1 221,22 грн. – з кожного. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: КП «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119.
Відповідач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя        Г. С. Шевченко