ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 521/16189/25
провадження № 2-др/521/94/26

02 червня 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Тарасюк О.В.,
розглянувши заяву представника позивача  ОСОБА_1  адвоката Притули Анастасії Сергіївни про винесення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат у цивільній справі №521/16189/25 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування та визнання недійсним рішення комісії у формі протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», - 
встановив:
Рішенням Хаджибейського районного суду міста Одеси від 07 травня 2026 року у справі №521/16189/25 позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування та визнання недійсним рішення комісії у формі протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» – задоволено. Визнано недійсним та скасовано протокол № 24/5 від 27.03.2025 року комісії по розгляду акту про порушення №8008313 від 28.02.2025 року, яким вирішено нарахування по акту про порушення згідно видів порушення визначених главою 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ не проводити; здійснити заходи з усунення виявленого порушення; електрична енергія, яка використовується на об`єкті побутового споживача як на побутові так і на непобутові потреби, має обліковуватись комерційними облікам згідно вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (Постанова НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року зі змінами та доповненнями) та Кодексу комерційного обліку (Постанова НКРЕКП №311 від 14.03.2018 року зі змінами та доповненнями) з укладанням відповідних договорів; стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (код ЄДРПОУ - 00131713, адреса: м.Одеса, вул. М. Боровського, 28-Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) – 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок в рахунок сплаченого судового збору..
Представник позивача  ОСОБА_1  адвокат Притула Анастасія Сергіївна подала до суду заяву про винесення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» на користь  ОСОБА_1  витрати на правову допомогу у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень. 
Представник відповідача Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» подала до суду клопотання, в якому просить суд у випадку розгляду заяви зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Статтею 133 ЦПК встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.
Згідно із ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.
Судом встановлено, що 08 вересня 2025 року між  ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Притулою Анастасією Сергіївною (Адвокат) укладений Договір про надання правової допомоги.
Відповідно до Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 07 травня 2026 року гонорар Адвоката за представництво інтересів Клієнта в Хаджибейському районному суді м. Одеси у справі №521/16189/25 встановлюється із розрахунку 1 година роботи – 3000 (три тисячі) гривень та підлягає сплаті наступним чином: 30000 (тридцять тисяч) гривень протягом 10 днів з дня ухвалення рішення у справі, у разі наявності залишку гонорару – протягом 20 днів з моменту набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.
Згідно із актом виконаних робіт від 07 травня 2026 року час, витрачений на надання допомоги – 10 годин, вартість допомоги - 30000 (тридцять тисяч) гривень.
Стороною відповідача подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлені до розподілу судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у запропонованому розмірі є явно завищеними, тобто необґрунтованими у зв`язку з наступним: а) представник позивача витратив набагато менше власного часу на підготовку поданих процесуальних документів та на участь у даній справі, оскільки вона є типовою для останнього, внаслідок чого представник позивача володіє, серед іншого, шаблоном позовної заяви, ознайомлений з релевантною судовою практикою, обізнаний з нормативно-правовою базою; б) спір у справі не є складним з юридичної точки зору, обмежується вузьким профільним законодавством, враховуючи також актуальні правові позиції щодо правозастосування відповідних норм права; в) подана позовна заява містить у багатьох випадках суто посилання на приписи законодавства та елементарні розрахунки.
Відповідно до ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).
Аналізуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що визначена у Додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги, Акті виконаних робіт від 07 травня 2026 року вартість наданих послуг є значно завищеною, а тому, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, наявні підстави для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Таким чином, враховуючи подані стороною позивача докази, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Керуючись ст. ст. 4, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258-260, 264, 268, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву позивача  ОСОБА_1  адвоката Притули Анастасії Сергіївни про винесення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат у цивільній справі №521/16189/25 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування та визнання недійсним рішення комісії у формі протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»  – задовольнити частково. 
Ухвалити у цивільній справі №521/16189/25 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про скасування та визнання недійсним рішення комісії у формі протоколу засідання комісії по розгляду актів про порушення ПРРЕЕ, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» додаткове рішення наступного змісту:
«Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі» (код ЄДРПОУ - 00131713, адреса: м.Одеса, вул. М. Боровського, 28-Б) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.»
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:   О.Михайлюк

02.06.26