Номер провадження 2/243/502/2026
Номер справи 243/113/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

«07» травня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Гончарової А.О.,
з участю: секретаря судового засідання – Слободкіної Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він через бойові дії перемістився з Донецької області, де проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до АДРЕСА_2 , де взятий на облік внутрішньо переміщених осіб. 31.07.2025 року позивач звернувся з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , проте рішенням державного реєстратора йому було відмовлено, оскільки не було отримано відповідь на запит державного реєстратора до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, що містить відомості про зареєстровані речові права на заявлений для реєстрації об`єкт речових прав до 1 січня 2013 року з інформацією, необхідною для державної реєстрації прав. З метою подальшої реалізації прав власника на відшкодування шкоди, завданої країною-агресором, позивач потребує проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно. 
В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру (загальною площею 29,0 кв.м., житловою площею 14,6 кв. м), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 , та представник позивача, адвокат Чікова Т.А., яка діє на підставі доручення № 4851/2025-4070266 від 16 жовтня 2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.
Представник відповідача - Горлівської міської ради Донецької області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.
Згідно копії паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 18.04.1998 року, та довідки від 03.01.2024 № 7423-5003083011 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 .
Згідно з договором обміну від 02.12.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Власенко Г.О. зареєстрованим в реєстрі за № 3543 про обмін квартир між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29,0 кв.м., житловою площею 14,6 кв. м. Право власності зареєстроване Горлівським бюро технічної інвентаризації, записане у реєстрову книгу №250 за реєстровим № 1905 від 08.12.2000 року.
Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 виданий Горлівським бюро технічної інвентаризації, складений 05.09.2000.
Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидоренко Т.С. Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80831886 від 15.09.2025 слідує, що відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно” , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 було встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, а саме: протягом 30 робочих днів з моменту прийняття відповідного рішення не було отримано відповідь на запит державного реєстратора до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, що містить відомості про зареєстровані речові права на заявлений для реєстрації об`єкт речових прав до 1 січня 2013 року з інформацією, необхідною для державної реєстрації прав.
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.
У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц та 13 липня 2022 року у справі № 645/6151/15-ц зазначено, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на належну йому квартиру, яка залишилась на непідконтрольній території.
Право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав за позивачем не зареєстровано, оскільки на момент виникнення такого права у позивача, чинне на той час законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.
З метою реєстрації права власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав, останній звернувся до відповідного органу та рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 . Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80831886 від 15.09.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою від 31.07.2025 за реєстраційним номером 68193287, оскільки після завершення строку, встановленого ч.3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху.
Таким чином, із зазначеного слідує, що одним із суб`єктів вимог у даному спорі є позивач, який є власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів саме у державного реєстратора, який наділений правом на здійснення реєстрації нерухомого майна відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та саме яким відмовлено позивачу у формі рішення в проведенні реєстраційних дій за заявою останнього.
А отже, суд вважає, що дані правовідносини виникли саме між позивачем та державним реєстратором.
З огляду на з`ясоване судом під час вирішення даного позову, Горлівська міська рада Донецької області не є належним відповідачем по справі, та другим суб`єктом вимог у даній справі повинно бути саме Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидоренко Т.С. Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, та позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача.
Разом з тим, під час визначення юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження його дій критеріями розмежування адміністративної та цивільної (господарської) юрисдикцій є зміст спірних правовідносин та предмет оскарження.
У разі оскарження дії державного реєстратора з приводу відмови позивачеві як заявнику в державній реєстрації згідно ст. 24 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, то він є публічно-правовим і має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 490/5986/17.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1952-ІV передбачено вичерпний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав.
Матеріали справи не містять доказів оскарження вказаного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидоренко Т.С. Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №80831886 від 15.09.2025 року, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 31.07.2025 за реєстраційним номером 68193287.
Позивач у разі незгоди з рішенням державного реєстратора про відмову у здійсненні реєстраційних дій має право його оскаржити у визначений чинним законодавством спосіб.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем у даній справі оспорюється чи не визнається право власності позивача на квартиру. Сам факт відсутності у реєстратора доступу до реєстраційних книг та реєстраційних справ на спірний житловий будинок не свідчить про невизнання відповідачем права власності позивача на спірне майно.
Суд зауважує, що позивачу необхідно звернутися за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом саме до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно Сидоренко Т.С. Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 392 ЦК України , ст. ст. 4, 12,13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-282,289 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності відмовити.
Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 18 травня 2026 року. 

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду 
Донецької області   А.О.Гончарова