Справа № 562/374/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2026 р. Здолбунівський районний суд
Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.
при секретарі Солдатовій О.Д.
за участю представника позивача адвоката Хмари М.В.

розглянувши у приміщенні Здолбунівського районного суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначених за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2014 року у справі №562/2369/14-ц) з дати звернення з цим позовом до суду, звільнити його від обов`язку сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням №49934071, яке перебуває на виконанні у Здолбунівському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно виконавчого листа №562/2369/14-ц, виданого 24.10.2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, яка виникла у період із 05 жовтня 2017 року і по дату подачі позову до суду та стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 2012 року проживав разом з ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За період сімейних відносин у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що 07 жовтня 2014 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/2369/14-ц було стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, на підставі якого було видано виконавчий лист. 05 вересня 2017 року на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/821/17 було визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним як з батьком.
Зазначає, що з жовтня 2016 року та по сьогоднішній день ОСОБА_5 проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його повному утриманні. Стверджує, що позивачем створені для сина комфортні умови для життя, виховання та розвитку за місцем проживання. Він абсолютно самостійно виховує сина. Відповідач ОСОБА_2 , яка є матір`ю дитини, разом з ними не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає позивач змушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою про припинення стягнення аліментів на утримання сина та стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на його користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 . Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2026 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.03.2026 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Хмара М.В. вимоги позову підтримала та просить задовільнити їх. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у відповідності з ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/2369/14-ц від 07 жовтня 2014 року було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 23 жовтня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №562/2369/14-ц на виконання рішення у справі №562/2369/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/821/17 від 05 вересня 2017 року було визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем як з батьком. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/006141570 від 12.05.2025 року та витягу з реєстру територіальної громади №2025/006141390 від 12.05.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Згідно розрахунку заборгованості № 37338 від 18 серпня 2025 року, здійсненого Здолбунівським відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №49934071 по виконанню виконавчого листа №562/2369/14-ц виданого 23 жовтня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, сукупний розмір заборгованості позивача перед відповідачем зі сплати аліментів станом на 01 серпня 2025 року становить 274087 (двісті сімдесят чотири тисячі вісімдесят сім) грн 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 10 СК України зазначено: якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Так, СК України передбачено підстави для звільнення батьків від утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (позиція Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду у справі №520/21069/18 від 03.02.2021 року). Враховуючи вищенаведене, а саме: факт проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 з батьком - позивачем ОСОБА_1 та виходячи із закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника, суд дійшов висновку про припинення з 13 лютого 2026 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також враховуючи, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області у справі №562/821/17 від 05 вересня 2017 року було визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем, то підлягає задоволенню вимога щодо звільнення ОСОБА_1 від обов`язку сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням №49934071, яка виникла у період із 05 жовтня 2017 року по 13 лютого 2026 року. Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 , аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то суд виходить з наступних висновків. Згідно зі ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч.3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд враховує, що відповідачка є особою працездатного віку, а отже має можливість надавати допомогу малолітньому сину. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що відповідач, як матір, зобов`язана забезпечити достатній для дитини фізичний, духовний та соціальний розвиток, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.  При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп. Крім того, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Просудовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення аліментів, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 263, 264, 265 354 ЦПК України,суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів задовільнити.
Припинити з 13 лютого 2026 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (призначених за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2014 року у справі №562/2369/14-ц).
Звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням №49934071, яке перебуває на виконанні у Здолбунівському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно виконавчого листа №562/2369/14-ц, виданого 23.10.2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, яка виникла у період із 05 жовтня 2017 року по 13 лютого 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витарти по сплаті судового збору в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. (Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПУО): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), № рахунку (IBAN): UA 908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя