ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 року	справа № 380/9770/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, Головне управління ПФУ у Львівській області), у якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 у повному розмірі з 01.03.2026;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати з 01.03.2026 ОСОБА_1 пенсію, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», та здійснити її виплату в повному розмірі, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.09.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вказує, що його право на нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром вже встановлено рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 380/9817/23, від 23.02.2024 у справі № 380/30472/23 та від 30.05.2025 у справі № 380/7175/25, які набрали законної сили. Зазначає, що 11.05.2026 звернувся до відповідача із запитом щодо проведення перерахунку та виплати йому пенсії з 01.03.2026 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236. Листом від 14.05.2026 № 1300-0203-8/76530 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки розмір пенсійної виплати перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262. Позивач вважає, що дії відповідача щодо обмеження виплати проіндексованої пенсії максимальним розміром є протиправними, суперечать спеціальному Закону № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, ігнорують обов`язкові висновки Верховного Суду та порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення. Тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а формування грошового забезпечення, з якого проводиться призначення (перерахунок) таких пенсій, не належить до компетенції органів Пенсійного фонду України. Зазначив, що відповідно до статті 43 Закону № 2262 максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Послався на статтю 30 Закону України від 03.12.2025 № 4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік», якою установлено, що у 2026 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані), зокрема, відповідно до Закону № 2262, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України, та на постанову Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778. Вказав, що на виконання рішення суду у справі № 380/7175/25 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, а на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 проведено індексацію, у результаті якої з 01.03.2026 підсумок пенсії з надбавками становить 35188,18 грн, однак з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії розмір пенсійної виплати становить 31850,83 грн. Послався на те, що законодавчі норми можуть змінюватися, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, навівши практику Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 з 01.09.2021 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 80% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа № 1301021250 - Міноборони).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 380/9817/23, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо обмеження пенсії позивача з 01.09.2021 максимальним розміром та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.09.2021 без обмеження її максимальним розміром, із урахуванням виплачених сум.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 у справі № 380/30472/23, яке набрало законної сили, вирішено спір щодо перерахунку та виплати пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 24.02.2023 № 168.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 у справі № 380/7175/25, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо невиплати пенсії позивачу з 01.03.2024 та з 01.03.2025 у повному розмірі та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 та від 25.02.2025 № 209, з урахуванням виплачених сум. На виконання вказаного рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача.
На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» відповідачем з 01.03.2026 проведено перерахунок пенсії позивача та нараховано індексацію грошового забезпечення.
При цьому з 01.03.2026 визначено підсумок пенсії позивача з надбавками - 35188,18 грн. Разом з тим, розмір пенсії позивача до виплати, з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії, становив 31850,83 грн.
Листом від 14.05.2026 № 1300-0203-8/76530 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови № 236 з огляду на те, що розмір пенсійної виплати, обрахованої на виконання судового рішення, перевищує максимальний розмір, визначений статтею 43 Закону № 2262.
Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо виплати його пенсії у меншому розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Преамбула Закону № 2262-ХІІ містить положення про те, що цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунку призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
В статтю 43 Закону № 2262-XII Законом України № 1080-VIII від 12.04.2016 вносилися зміни (статтю 43 після частини третьої доповнено двома новими частинами), відповідно до яких наведена вище частина п`ята статті 43 Закону № 2262-XII з 06.05.2016 (з дати набрання чинності Закону № 1080-VIII) стала частиною сьомою.
Конституційний Суд України 20.12.2016 за результатами розгляду справи № 1-38/2016 прийняв рішення № 7-рп/2016, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 20.12.2016.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Конституційний Суд України, ухвалюючи Рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Конституційний Суд України ствердив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах від 30.10.2020 у справі № 522/16881/17, від 09.02.2021 у справі № 640/2500/18, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 10.09.2021 у справі № 300/633/19, від 24.09.2021 у справі № 370/2610/17 та від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 у подібних правовідносинах щодо застосування Закону № 2262-ХІІ у питанні обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців, відповідно до якої з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у Законі № 2262-XII частина сьома статті 43 фактично відсутня, а внесені до неї зміни є нереалізованими, у зв`язку з чим обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не може застосовуватися.
Таким чином, з 20.12.2016 (Рішення КСУ № 7-рп/2016) обмеження пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-XII, максимальним розміром є протиправним, а відповідно є протиправними дії відповідача щодо такого обмеження призначеної позивачу пенсії.
Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII. Застосування положень Закону № 3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення КСУ № 7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України. Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.
Правильність такої позиції додатково підтверджена Рішенням Конституційного Суду України № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Статтею 64 Закону № 2262 передбачено, що призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 25 лютого 2026 року № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році» (далі - постанова № 236), пунктом 1 якої установлено, що з 1 березня 2026 р. перерахунок пенсій проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, у розмірі 1,121.
Відповідно до пункту 2 постанови № 236 з 1 березня 2026 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-XII, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, та членам їх сімей підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
При цьому, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17.03.2004 № 7-рп/2004).
Як встановлено судом, на виконання постанови № 236 відповідачем проведено індексацію пенсії позивача з 01.03.2026, у результаті чого підсумок пенсії позивача з надбавками склав 35188,18 грн, при цьому розмір пенсійної виплати до виплати з урахуванням максимального розміру становив 31850,83 грн. Тобто при здійсненні індексації пенсії відповідач обмежив виплату пенсії позивача максимальним розміром, посилаючись на положення статті 43 Закону № 2262.
Суд звертає увагу, що право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 640/9677/20.
Поведінка відповідача щодо виплати проіндексованої пенсії позивача з обмеженням максимального розміру порушує право позивача на отримання пенсії у визначеному чинним пенсійним законодавством розмірі та нівелює конституційні гарантії, зокрема право на соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України. Вказане в сукупності зумовлює висновок суду про протиправність дій пенсійного органу щодо нарахування та виплати пенсії позивачу після її індексації з 01.03.2026 з обмеженням максимального розміру.
Щодо посилань відповідача на положення статті 30 Закону України від 03.12.2025 № 4695-IX «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану», якими передбачено застосування понижувальних коефіцієнтів до сум перевищення десяти прожиткових мінімумів, суд зазначає, що такі обмеження за своїм правовим змістом є подібними до тих, що були визнані неконституційними Рішеннями Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 та № 7-р(ІІ)/2022 від 12.10.2022, оскільки спрямовані на обмеження максимального розміру пенсії осіб, звільнених з військової служби. Відповідно до статті 17 Конституції України та правових позицій Конституційного Суду України, обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром суперечить конституційним гарантіям щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Окрім того, суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Право позивача на нарахування та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром встановлено рішеннями Львівського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі № 380/9817/23, від 23.02.2024 у справі № 380/30472/23 та від 30.05.2025 у справі № 380/7175/25, які набрали законної сили та ухвалені за участю тих самих сторін, що додатково підтверджує протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах.
Суд також зазначає, що згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані відповідачем під час обчислення та виплати позивачу пенсії з 01.03.2026.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Посилання відповідача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 суд відхиляє, оскільки висновки у вказаній справі стосувалися інших за змістом правовідносин і не спростовують наведених вище висновків Конституційного Суду України та Верховного Суду щодо неприпустимості обмеження максимальним розміром пенсій осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку діям відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що дії відповідача не відповідають визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах та порушують право позивача на отримання пенсії у належному розмірі, тому такі дії слід визнати протиправними, задовольнивши позовні вимоги.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії у повному розмірі з 01.03.2026.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) перерахувати з 01.03.2026 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році», та здійснити її виплату в повному розмірі, з урахуванням раніше проведених виплат.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.