РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" березня 2026 р.         Справа № 596/1605/25
Провадження № 2-а/596/13/2026
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді    Митражик Е.М.
при секретарі судового засідання   Кузик М.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фик А.Я. звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить скасувати постанову №4291 від 13.10.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. В обгрунтування позову посилається на те, що через електронний кабінет «Приват 24» ОСОБА_1 встановлено наявність арешту коштів на рахунку на підставі виконавчого провадження №79193104. Невідкладно позивач звернувся за правничою допомогою за результатом чого було направлено 13.11.2025 р. адвокатом Фик А.Я. адвокатський запит про витребування постанови про відкриття виконавчого провадження з наявними матеріалами та виконавчим документом, оскільки ОСОБА_1 не отримував ні протоколу про адміністративне правопорушення, ні постанови по справі про адміністративне правопорушення №4291 від 13 жовтня 2024 року, ні постанови про відкриття виконавчого провадження. Позивач не погоджується із оскаржуваною постановою, жодним чином не був повідомлений про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення. У матеріалах справи відсутні відомості про те, що Постанова №4291 від 13.10.2024 року надсилалась ОСОБА_1 поштовим зв`язком чи була вручена особисто. Ознайомлюючись з змістом Постанови вбачається, що доказами є розписка до повістки, однак жодну повістку ОСОБА_1 не отримував, ба більше - не розписувався особисто про її отримання. Постанову №4291 від 13 жовтня 2024 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю чіткої кваліфікації адміністративного правопорушення (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП чи ч. 2 ст. 210-1 КУпАП), відсутні інформація про місце роботи та посаду, реквізити документа, що посвідчує особу, РНОКПП, не вірно вказане місце проживання/реєстрації/перебування особи, що притягується до адміністративної відповідальності, неповним з`ясуванням обставин справи та без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду адміністративної справи.
Ухвалою суду від 15.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. В обґрунтування заперечень посилається на те, що 02.10.2024 р. ОСОБА_1 попередньо отримав повістку №3/187 (копія корінця повістки додається) про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 03.10.2024 о 10:00, що підтверджується його особистим підписом в розписці до повістки №3/187. Однак в зазначені в повістці дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про поважність причин неявки у визначеному законодавством порядку не повідомив. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вищевказані порушення призвели до порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи. Тобто, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з вищевикладеним, Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів автоматично сформовано інформацію щодо відповідного порушення. В подальшому, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності (постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №4291 від 13.10.2025, про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП). Розбіжності в визначенні частини статті 210-1 КУпАП, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності виникли у зв`язку з опечаткою в тексті постанови, яка в загальному не впливає на суть справи про адміністративне правопорушення. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 , порушив вимоги абзацу 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3542-ХІІ від 21.10.1993 р., що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, оскільки з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє станом на момент розгляду справи - тож адміністративне правопорушення слід кваліфікувати саме за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова №4291 від 13.10.2024 р. відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Вважає, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом. З огляду на зазначене вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. Просить розгляд справи проводити без участі представника відповідача.
Від представника позивача адвоката Фика А.Я. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому заперечує викладене у відзиві на позовну заяву. Зазначає про те, що наявний в матеріалах справи корінець повістки з підписом, який не належить ОСОБА_1 , жодну повістку ОСОБА_1 не отримував та не розписувався особисто про її отримання. Наявна квитанція поштового відправлення на адресу ОСОБА_1 від 07.06.2025 року не підтверджує направлення на адресу ОСОБА_1 саме оскаржуваної постанови винесеної ще 13.10.2024 року, про що зазначається у відзиві, оскільки відсутні докази вмісту даного поштового відправлення. З змісту оскаржуваної постанови вбачається відсутність відмітки про направлення такої постанови поштовим відправленням, що у свою чергу свідчить про порушення процедури та спростовує доводи відповідача про направлення цієї постанови на адресу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Фик А.Я. в судове засідання не з`явилися. Представник подав до суду заяву про слухання справи в відсутності сторони, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, в відзиві зазначив про слухання справи в його відсутності.
Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи з наступного.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.    
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.  
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
З матеріалів справи слідує, що 24.09.2025 року головним державним виконавцем Гусятинського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пшебила С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 79193104 з примусового виконання постанови №4291 виданого 13.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 про стягнення 34000,00 гривень штрафу в дохід Держави з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_1 (а.с.11).
Як слідує з даних застосунку «Резерв +» Інформація з реєстру Оберіг містяться дані про перебування  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (Гусятин), дата проходження ВЛК 09.04.2025, уточнено дані 01.09.2024 року (а.с.13).
Згідно постанови за №4291 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу про адміністративні правопорушення від 13 жовтня 2024 року складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 встановлено, що «Надійшли на розгляд матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст.2101 ч.3 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Матеріали адміністративної справи відповідають вимогам 235 КУпАП, обставини що виключають здійснення провадження у справі а також виключають адміністративну відповідальність визначені ст.18, 247 КУпАП. обставини визначені ст. 34 КУпАП-відсутні. Наявні обставини, що обтяжують відповідальність, визначені п. 5 ст. 35 КУпАП а саме вчинення адмінправопорушення в умовах надзвичайних обставин.
Так, в процесі розгляду встановлено, що ОСОБА_6 , будучи військовозобов`язаним та підлягаючим мобілізації під час дії воєнного стану, оголошення загальної мобілізації не з`явився 03.10.2024 за попередньо врученою та особисто отриманою повісткою № 3/187 від 02.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою АДРЕСА_2 , про поважність причин неявки у визначений законодавством порядку не повідомив.
Своїми діями порушив ч.3 ст. 2101 КУпАП, яка має бланкетний характер та відсилає до порушення абз.1 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», із змінами та доповненнями, відповідно до яких військовозобов`язані громадяни зобов`язані з`являтись за викликом до територіального центру комплектування у строк та місце визначені в повістці.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Докази винуватості ОСОБА_5 , в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП:
Розписка до повістки № 3/187 від 02.10.2024 видана на ім`я ОСОБА_5 ;
Рапорт офіцера 3-го відділу ЧРТЦКтаСП капітана ЗАБРОДСЬКОГО В. від 03.10.2024;
Докази в обгрунтування правомірності своїх дій відсутні.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Враховуючи наведене, встановлено, що в діях ОСОБА_5 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 2101 КУпАП (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення).
Дослідивши та оцінивши докази в справі, доходжу висновку, що винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 2101 КУпАП, доведена повністю зібраними по справі доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які оцінено у відповідності до норм ст. 252 КУпАП за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_5 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченого санкцією ст. 2101 ч. 3 КУпАП, за якою кваліфіковано його діяння». Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 2101 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 гривень 00 копійок. 
Графи «копію постанови отримав», «підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» не заповнені.
Відповідальність за ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. 
Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. 
Згідно зі ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбаченостаттею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. 
Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. 
Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.
Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція). 
Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.    
Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.    
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, з суворим дотриманням процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності.     
В матеріалах справи відсутні докази інформування позивача про притягнення до адміністративної відповідальності або докази, які б свідчили про ухилення останнього від отримання повідомлення про час та місце розгляду справи.
Суд вважає, що посадовими особами не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Недотримання процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є однією підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.
Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є підставними та обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутні належні докази, які б об`єктивно підтверджували факт порушення позивачем приписів ч.3 ст.210-1 КУпАП, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, а тому постанова №4291 від 13 жовтня 2024 року, підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 5, 9, 72-77, 139, 205, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якого діє адвокат Фик Андрій Ярославович (на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВО №1123697 від 20.11.2025 року) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_7 №4291 від 13 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень – скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя      Елла МИТРАЖИК