ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/3200/25
Провадження № 22-ц/820/1081/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області в складі судді Кутасевич О.Г. від 27 жовтня 2025 року про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
Заслухавши доповідача, пояснення апелянта, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 подав позов до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 111146 доларів США. Одночасно із пред`явленням цього позову подав заяву про забезпечення позову і просив накласти арешт на належне на праві приватної власності майно відповідача - гараж площею 163,4 кв.м. (адреса АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 24582417 від 04.09.2008 року) вартістю 999707,48 грн. та квартиру загальною площею 61,6 кв.м житлова площа 45,1 кв.м (адреса АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1495749768108, номер відомостей про речове право 47380752 та 25033801) вартістю 1164198,72 грн. 
Вказував, що 20 грудня 2021 року позичив ОСОБА_3 46700 доларів США, котрі останній зобов`язувався повернути до 20 грудня 2022 року. Ці кошти були дані в позику відповідачу під 3% на місяць, що підтверджено борговою розпискою відповідача. Проте ОСОБА_3 в обумовлені в розписці строки кошти ОСОБА_2 не повернув. Станом на дату подачі позову заборгованість склала 111146 доларів США, що еквівалентно 4640345 грн. за курсом НБУ на цю дату.
Тому з врахуванням ціни позову 4,6 млн. грн. вжиття заходів забезпечення позову на нерухоме майно оціночною вартістю 2 млн. грн. є співмірним та не надмірним втручанням у право власності відповідача.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на майно ОСОБА_3 , а саме: гараж площею 163,4 кв.м (адреса АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 24582417 від 04.09.2008 року) та квартиру загальною площею 61,6 кв.м, житлова площа 45,1 кв.м. (адреса АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1495749768108, номер відомостей про речове право 47380752 та 25033801).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та відмовити в задоволенні заяви. Вказує, що між ним та відповідачем у цій справі ОСОБА_3 укладено договори позики: б/н від 03 липня 2018 року на суму 15000 доларів США, договір № 5 від 06.07.2019 на суму 5000 доларів США та договір позики № 4 від 06 вересня 2018 року на суму 10000 Євро. 
Рішеннями Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11.11.2025 року у справі № 683/2723/25 та 13.11.2025 року в справі № 683/2286/25 ухвалено заочні рішення про задоволення позовів, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 Євро боргу за договором позики №4 від 06 вересня 2018 року та 20000 доларів США за договором позики б/н від 03 липня 2018 року та за договором позики №5 від 06.07.2019 року відповідно.
Однак 16 березня 2026 року при ознайомленні в Державній виконавчій службі з ходом виконання рішень суду про стягнення коштів він довідався, що державний виконавець позбавлений можливості здійснити опис та оцінку майна для подальшого виконання рішень суду, оскільки на все майно боржника ОСОБА_3 ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 25.10.2025 року в справі № 683/3200/25 накладено арешт. 
В оскаржуваній ухвалі суд встановив, що у провадженні суду перебувають справи за позовами інших позивачів до ОСОБА_3 про стягнення коштів, однак суд не взяв це до уваги при вирішення питання забезпечення позову. Винесення ухвали про накладення арешту на майно прямо перешкоджає виконанню виконавчого провадження, винесеного на підставі судового наказу цього ж суду.
У цій справі ОСОБА_1 не був залучений ні стороною, ні в якості третьої особи, відповідно не отримував оскаржувану ухвалу суду, однак вона впливає на його права, а тому підлягає скасуванню.

У відзиві ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення як безпідставну, а ухвалу суду залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у них мотивів.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.
Забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна ОСОБА_3 є відповідним та співмірним видом забезпечення позову у цій справі.
Посилання апелянта на неврахування його інтересів та порушення його права внаслідок встановлення заходів забезпечення позову, що перешкоджає виконанню судового рішення на його користь не спростовують правильність висновків суду.
Вжиті заходи забезпечення позову спрямовані виключно на обмеження суб`єктивних прав відповідача як власника нерухомого майна, щодо вчинення дій з можливого його відчуження на період вирішення спору.
Питання забезпечення позову вирішене відповідно до статей 149, 150 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 01 травня 2026 року.

Судді         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк