ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 465/4665/25 пров. № А/857/51253/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Носа С.П.;
суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року про закриття провадження у справі № 465/4665/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-
суддя(і) у І інстанції Лунь З.І.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Львів,
дата складення повного тексту рішення не зазначено,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся у Франківський районний суд м. Львова з адміністративним позовом до Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (далі – відповідач) в якому просив визнати протиправними дії Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати за період з 19.07.2022 по 14.03.2025. Скасувати наказ начальника Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного №204 (пункт 37), який з 19.07.2022 ОСОБА_1 припинено виплату середньої заробітної плати. Стягнути з Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного з рахунку НАСВ за програмою КПК 2101020 загальний фонд КЕКВ 2111 заробітна плата на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за період з 19.07.2022 по 14.03.2025 у розмірі 392273,79грн.
Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 11.06.2025 справу №465/4665/25 передано на розгляд Львівському окружному адміністративному суду відповідно до п. 2 ч. 1, 6 ст. 29 КАС України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року прийняти позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі №465/4665/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - закрито.
Роз`яснено ОСОБА_1 наявність у нього права звернутися до місцевого загального суду з урахуванням правил територіальної юрисдикції у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що даний спір виник між відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень та органом військового управління, та ним, який працював у відповідача, а згодом згідно наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27 лютого 2022 року позивача увільнено від виконання трудових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації із збереженням місця роботи та середньої заробітної плати на строки, встановлені ст. 119 КЗпП, тобто апелянт вважає, що він одночасно являвся військовослужбовцем, тому як наслідок даний спір підсудний Львівському окружному адміністративному суду.
Позивач просить скасувати увалу суду першої інстанції та справу №465/4665/25 направити для продовження розгляду до Львівського окружного адміністративного суду.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах ( частина 1 статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України).
За приписами частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із визначенням термінів, що вживаються у цьому Кодексі, містяться у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України:
адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;
публічно-правовий спір - спір, у якому:
хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або
хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або
хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ;
адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом;
суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;
позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду;
відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача;
публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
За приписами частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;
11) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;
2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;
3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;
4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;
5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;
6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;
7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;
8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;
9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;
10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;
11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю;
12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";
13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;
15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу;
16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 03.12.2019 прийнятий на роботу до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, за строковим трудовим договором на посаду старшого наукового співробітника науково-дослідного відділу (механізованих і танкових військ) Наукового центру Сухопутних військ за рахунок штатної посади військовослужбовця до укомплектування цієї посади військовослужбовцем.
30.10.2020 позивач переведений за строковим трудовим договором на посаду старшого співробітника науково-дослідної лабораторії автоматизованих систем управління Наукового центру Сухопутних військ за рахунок штатної посади військовослужбовця до укомплектування цієї посади військовослужбовцем.
19.07.2022 відповідно до витягу з наказу №204, у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ та внесенням змін до частини 3 статті 119 КЗпП України у пункті 20 наказу №45 від 27.02.2022 начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) про увільнення від виконання трудових обов`язків у зв`язку із призовом на військову службу слова «із збереженням місця роботи та середньої заробітної плати» з 19.07.2022 замінити словам и «із збереженням місця роботи і посад» ОСОБА_1 , старшому співробітнику науково-дослідної лабораторії автоматизованих систем управління Наукового центру Сухопутних військ за рахунок штатної посади військовослужбовця до укомплектування цієї посади військовослужбовцем припинити нараховувати та виплачувати середню заробітну плату.
Наказом від 14.03.2025 №82 позивача звільнено з роботи відповідно до пункту 1 статті 36 КЗпП України.
Колегія суддів з матеріалів справи встановила, що позивач працював у Науковому центрі Сухопутних військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного старшим науковим співробітником. Посада, займана позивачем, відповідно до статті 31 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», відноситься до основних посад наукових працівників наукових установ (їхніх філій, інших відокремлених підрозділів), наукових підрозділів юридичних осіб державної та інших форм власності.
Виходячи з того, що позивач виконував функціональні обов`язки наукового працівника, нормативне регулювання його праці здійснювалося відповідно до Кодексу законів про працю України.
Виходячи із функціональних обов`язків ОСОБА_1 він не здійснював публічно-владні управлінські функції та його діяльність не відповідала ознакам, що передбачені у статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, що наведені вище.
На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання, що спірні правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 та Національної Академії Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного, регламентовані саме приписами трудового законодавства, зокрема Кодексу законів про працю України та Законом України «Про освіту».
За приписами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов переконання, що спір, що розглядається, не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки згідно із процесуальним законом має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.
Вказана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.03.2025 року у справі №300/842/23.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.243, ст.310, 311, ст.313, ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року про закриття провадження у справі № 465/4665/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук