КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа: № 759/6681/25Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.
Провадження № 33/824/3746/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Балацька Г.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025року	м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. розглянувши в залі суду у відкритому судовому клопотання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Бондара А.В. в інтересах ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзіна постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановоюОСОБА_1визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягненняу виді штрафу в розмірі 1.000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Постановою суду визнано доведеним те, що 16.03.2025о 23 год. 55 хв. в м. Київ, бул. Миколи Руденка, 1, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом "HondaCR-V",д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан алкогольного проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", результат 2.21‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

Не погоджуючись з рішення суду,захисник Бондар А.В. в апеляційній скарзі першочергово поставив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, який пропущений з поважних причин. 
Щодо постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП просить скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,захисник посилається на те, що, відповідно до п. 5 розділу ІІ "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису", затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо).
За змістом підпунктів 1) та 2) п. 1 розділу VII Інструкції № 1026 поліцейським забороняються самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу, а також примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб.

Також захисник посилається на практику ЄСПЛ, за якою підбурюванням поліцейського є здійснення на особу такого впливу,що спонукає його до скоєння правопорушення, яке б в іншому випадку не було вчинене.
Вказує, що у рішеннях ЄСПЛ, ухвалених у справах "Тейшейро де Кастро проти Португалії", "Раманаускас проти Литви", "Баннікова проти Російської Федерації" та інших, зазначено те, що притягнення особи до відповідальності за правопорушення, вчинене внаслідок підбурювання із сторони поліцейських, буде свідчити про порушення ст. 6 Конвенції про захистправ людини та основоположних свобод.
Так згідно ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти,доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Стверджує, що загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14.02.2008 у справах "Кобець проти України" (п.43) та "Авшар проти Туреччини" (п. 282), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011, "Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії" від 06.12.1998, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Особа, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , як і її захисник Бондар А.В. в суд апеляційної інстанції не з`явились, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому з метою вчасного розгляду справи за відсутності в тому перешкод, суд апеляційної інстанції прийняв рішення продовжити розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду та апеляційної скарги, переглянувши диск з відеозаписом досліджуваних подій, слід дійти наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом 10-ти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про повернення цього строку. 

З метою збереження права ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 06.06.2025 для можливості захисту своїх прав та інтересів, оскільки апеляційна інстанція в справах про адміністративне правопорушення є кінцевою інстанцією, суд доходить до висновку про можливість поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження вказаної постанови.

Суд першої та апеляційної інстанцій розглядає обставини вчиненого правопорушення, що визнані судом доведеними в межах, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, за доводами, означеними в апеляційній скарзі, з урахуванням позиції сторони захисту в суді апеляційної інстанції, - на виконання вимог ст. 294 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом першої інстанції дотримано вказаних вимог закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, складеним стосовно ОСОБА_1 , винність якої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення неюп. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України за обставин, викладених в постанові, підтверджується дослідженими і оціненими у сукупності доказами в справі.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 273579 від 17.03.2025, 16.03.2025 о 23 год. 55 хв. в м. Київ, бул. Миколи Руденка, 1, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом "HondaCR-V",д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан алкогольного проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу "Драгер", результат 2.21‰.
Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 

Вказаний протокол за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений, в силу ст. 255 КУпАП, уповноваженою на те особою, а саме -інспекторомвзводу № 2 роти № 5 батальйону № 2 полку № 1УПП в м. Києві ДПП сержантом поліції Пекельним Д.О.
Також матеріали справи містять направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.03.2025, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та тест-чек№ 1484 від 17.03.2025 із приладу газоаналізатор DragerAlcotest 7510(а.п. 2-4).
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається повне дотримання працівниками поліції вимог інструкції щодо проведення огляду на стан сп`яніння з використанням технічних засобів.

З досліджуваних відеозаписів з нагрудних камер поліцейських видно, що зупинивши ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом "HondaCR-V",д.н.з. НОМЕР_1 ,в комендантську годину, без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, працівниками поліції під час спілкування ОСОБА_3 було виявлено ознаки алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1 повідомила, що перед тим, як сідати за кермо, вона випила дві пляшки алкогольного напою "Шейк", після чого було запропоновано останній пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння.
Після проходженняОСОБА_1 тесту за допомогою приладуDragerAlcotest 7510, прилад видав результат - 2.21‰, після чого ОСОБА_1 сказала, що згодна з результатами огляду.
Після чого ОСОБА_1 було відсторонено від здійснення керування транспортним засобом та складено відносно неї протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зі складеним протоколом ОСОБА_1 було ознайомлено належним чином, що вона також засвідчила власноручним підписом.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказаний відеозапис було зроблено інспекторами патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення за допомогою наявних технічних засобів.

Зафіксовані відеозаписами обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, працівник поліції, враховуючи процесуальну поведінку водіятранспортного засобуОСОБА_1 та наявність підозри в тому, що остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не може бути допущена до керування транспортним засобом без проходження відповідного огляду, прийшов до обґрунтованого висновку про вимогу проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, за результатами якого було зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника Бондара А.В. в частині підбурювання ОСОБА_1 з боку працівників поліції до скоєння правопорушення, то такі є безпідставними, адже із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, зі сторони співробітників поліції не вбачається жодних дій, які б могли мати ознаки підбурювання ОСОБА_1 до вчинення правопорушення, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, ОСОБА_1 здійснювала керування автомобілем під час комендантської години, а відповідно до вимог постанов Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану" та від 29.12.2021 № 1455 "Про затвердження Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан" для забезпечення суворого контролю за здійсненням заходів під час запровадження комендантської години створено систему пропускного режиму.

При цьому, варто зазначити, що згідно з п. 2 Порядку, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими Міністерством охорони здоров?я України і Міністерством внутрішній справ України.

Відповідно до п.п. 1, 6, 7, 10 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу 1 цієї інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків або під відеофіксацію. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу проведеного поліцейським зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, доводи захисника щодо порушення поліцейськими безперервності відео фіксації обставин події, не знаходять свого підтвердження, оскільки із доданих до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів вбачається, що відео фіксація вказаної події відбувалася із моменту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту складення протоколу про адміністративне правопорушення та вручення протоколу ОСОБА_1 безперервно. Відеоматеріали містять лише технічні "склейки" які не впливають на повноту та безперервність відео фіксації.

За наведеним, в сукупності, на переконання суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов до ґрунтовного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення нею п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не вказала на такі обставини, щоб заслуговували на увагу, і сторона захисту. 

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Вкотрезаконодавством України посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що покладає на водіїв і додаткові зобов`язання під час дії воєнного стану, введеногоз 24.02.2022 на підставі УказуПрезидентаУкраїнивід 24.02.2022 за№ 64/2022 "Про введення воєнного станув Україні" що набравчинності одночасно з набраннямчинності ЗаконуУкраїни "Про затвердження Указу Президента "Провведення воєнного стану вУкраїні"№ 2102-ІХвід 24.02.2022, з подальшим його продовженням.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За підсумками, апеляційна скарга захисника Бондара А.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника Бондара А.В. в інтересахОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постановиСвятошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу захисника Бондара А.В.в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду міста Києва від 06 червня 2025року стосовно  ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О.Балацька