Справа № 703/1312/26 
2/703/1427/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Криви Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,
за участю:
позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Хмельницької Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ротмістрівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, -
встановив:
До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулась її представник адвокат Хмельницька Л.М. із даним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , хоча і є власником вказаного будинку, однак на день смерті не був зареєстрований та не проживав в даному домогосподарстві. Інші особи в даному домогосподарстві на день смерті не були зареєстровані і не проживали.
ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження позивачки та свідоцтва про укладення нею шлюбу. 
04 травня 1993 року шлюб між батьками позивачки було розірвано.
Батько позивачки ОСОБА_3 у період з 07.12.1990 по 10.05.2019 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 
19 жовтня 2017 року батьки ОСОБА_1 – ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали у власність (по 1/3 частці) кожний), а ОСОБА_1 , прийняла у дар 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому, а саме 21 червня 2019 року ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 червня 2019 року набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , у яку у липні 2019 року ОСОБА_1 переїхала жити разом із батьком ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_3 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , однак у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 так і не зареєструвався.
Вказана обставина підтверджується випискою КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», довідкою КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», актом опитування свідків.
До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 позивачка не зверталася, оскільки вважала, що спадкове майно набуте нею на підставі фактичного прийняття спадщини відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
При зверненні до нотаріуса, заявниці було роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 неможливо видати, оскільки позивачка не була зареєстрована разом з ОСОБА_3 на день смерті за однією адресою, а також не подала у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , і це є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В усному порядку нотаріусом роз`яснено право на звернення до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання, або ж з заявою про надання додаткового строку про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене позивачка просила суд встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 у період з липня 2019 року і до дня його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . А також просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
11 березня 2026 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
09 квітня 2026 року ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, про розгляд справи за її відсутності, вказала, що викладені у позові факти та обставини відповідають дійсності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає повністю. 
Представник відповідача Ротмістрівської сільської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзив на позов не подавали.
Також судом були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Зокрема, свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є подругою позивачки. Їй відомо, що ОСОБА_3 батько позивачки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Із позивачкою вона знайома близько 12 років та їй відомо, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_4 . Разом з нею проживає її чоловік та два сини, а також наразі мама позивачки та до дня своєї смерті проживав і батько ОСОБА_3 .. ОСОБА_3 хворів, ОСОБА_1 займалася його лікуванням, допомагала йому. Також їй відомо, що за життя ОСОБА_6 вони сім`єю їздили на дачу у с. Носачів. Підтверджує той факт, що ОСОБА_1 проживала разом із батьком ОСОБА_3 по день його смерті.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що знає родину позивачки, бо вони є родичами. ОСОБА_3 є батьком позивачки, та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона була присутня на похованні ОСОБА_3 , ховали його із АДРЕСА_4 . За цією адресою проживає позивачки, її чоловік, два сини, мама ОСОБА_2 , і до дня смерті там проживав ОСОБА_3 . Також їй відомо, що позивачка з родиною і батьками до 2019 року проживали за іншою адресою, потім після продажу квартири переїхали на АДРЕСА_4 . Підтверджує суду той факт, що позивачка проживала разом із ОСОБА_3 до дня його смерті за вище вказаною адресою з 2019 року. 
Заслухавши позивачку, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 17 грудня 2024 року. Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , зокрема у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними спорудами від 03 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Галиною Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за №6213. 
Станом на 01.01.2013 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 на підставі Договору купівлі-продажу жилого будинку з надвірними спорудами від 03 грудня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Галиною Володимирівною, зареєстрованого в реєстрі за №6213, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» №69160 69160 о від 05 лютого 2026 року.
Як встановлено з довідки Носачівського старостинського округу Ротмістрівської сільської ради №5 від 09 січня 2026 року, згідно погосподарської книги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником домогосподарства в АДРЕСА_1 , який на день смерті не був зареєстрований та не проживав в даному домогосподарстві. Інші особи в даному домогосподарстві на день смерті не були зареєстровані і не проживали. Малолітні, неповнолітні діти, недієздатні чи обмежено дієздатні особи не зареєстровані і не проживають у вказаному будинку. 
ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 26 жовтня 1984 року, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_7 , батьком якої записано - ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 . 
11 жовтня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис №1961; після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище – ОСОБА_9 , про що в матеріали справи надано копію свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 11 жовтня 2007 року. 
Таким чином, ОСОБА_1 , є дочкою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Враховуючи норми ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 , є спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
04 травня 1993 року шлюб між батьками ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_4 від 05 травня 1993 року. 
Батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у період з 07 грудня 1990 року по 10 травня 2019 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Дані обставини підтверджуються паспортом громадянина України ОСОБА_3 та листом Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №2256/3111-01-10 від 06 лютого 2026 року, наданим у відповідь на адвокатський запит №3/79 від 04 лютого 2026 року. 
Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Соснівським райвиконкомом 22 жовтня 2010 року. 
19 жовтня 2017 року батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали у власність (по 1/3 частці кожний), а ОСОБА_1 , прийняла у дар 2/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором дарування частки квартири від 19 жовтня 2017 року, посвідченим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., зареєстрованим в реєстрі за №1-3055. 
В подальшому, а саме 21 червня 2019 року, ОСОБА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І.П., зареєстрованого в реєстрі за №2015, набула у власність квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з паспорта громадянина України ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , 10 травня 2019 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однак у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , так і не зареєструвався.
Разом з тим, з Виписки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 5175 із медичної карти стаціонарного хворого від 25 березня 2024 року вбачається, що місцем проживання хворого ОСОБА_3 є адреса: АДРЕСА_3 . 
З довідки КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 29 січня 2026 року вбачається, що лікарем-урологом КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у період з 24.04.2024 по 20.11.2024 були проведені необхідні медичні процедури при виїзді додому за місцем проживання пацієнта ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_4 . 
Згідно акту опитування сусідів № 45 від 13 січня 2026 року, засвідченого посадовими особами Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 з липня 2019 року постійно проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_5 до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З чого можна встановити, що на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 фактично проживала разом зі своїм батьком ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_5 .
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України, ОСОБА_1 , вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як стверджує сторона позивача, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 не зверталася, оскільки вважала, що спадкове майно набуте нею на підставі фактичного прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
11 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Черкаської районної державної нотаріальної контори з письмовою заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в разі неможливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме при тих обставинах, що спадкоємець ОСОБА_1 не була зареєстрована разом з спадкодавцем ОСОБА_3 на день його смерті за однією адресою, з урахуванням тих обставин, що громадянин ОСОБА_3 , станом на день своєї смерті, не був зареєстрований за жодною адресою - надати письмове роз`яснення щодо того, на якій правовій підставі неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на спадкове майно після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Листом від 18 лютого 2026 року державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. зазначила, що з наданої довідки «Центру надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради №2256/3111-01-10 від 06 лютого 2026 року встановлено, що ОСОБА_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 до 10.05.2019 року. Згідно копії довідки Ротмістрівської сільської ради Носачівського старостинського округу №5 від 09 січня 2026 року встановлено, що ОСОБА_3 є власником домогосподарства в АДРЕСА_1 , але на день смерті не був в ньому зареєстрований та не проживав. Оскільки ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_3 не проживали, а тому відповідно ОСОБА_1 необхідно було подавати заяву про прийняття спадщини до шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Статтею 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановлено ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців з дня смерті), не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З огляду на вищевикладене, державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Відповідно до ч. З ст, 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 передбачено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Відповідно до п. 3.19 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Пунктом 3.20 глави 10 Розділу II Порядку (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини) передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.
Відповідно до п. 3.20 глави 10 Розділу II Порядку (в редакції, чинній на дату звернення з даною позовною заявою до суду) факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).
Аналіз вищенаведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Частиною 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, серед яких справи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відсутні.
Однак, як зазначалося вище, право звернення в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини передбачено положеннями п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від ЗО травня 2008 року №7.
Крім того, ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як було встановлено судом, у липні 2019 року ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_3 переїхали проживати у квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку ОСОБА_1 набула на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Ткаченко І.П., зареєстрованого в реєстрі за №2015.
Як вбачається з паспорта громадянина України ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , 10 травня 2019 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , однак у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якій ОСОБА_3 почав проживати з липня 2019 року разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 , так і не зареєструвався.
З Виписки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» №5175 із медичної карти стаціонарного хворого від 25 березня 2024 року вбачається, що місцем проживання хворого ОСОБА_3 є адреса: АДРЕСА_4 .
З довідки КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико- санітарної допомоги» від 29 січня 2026 року вбачається, що лікарем-урологом КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у період з 24.04.2024 по 20.11.2024 були проведені необхідні медичні процедури при виїзді додому за місцем проживання пацієнта ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .
Вказані обставини підтверджені також і показами свідків у судовому засіданні.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від ЗО березня 2022 року у справі №567/995/19 (провадження № 61-12568св20) Верховний Суд зазначив наступне:
«За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Орієнтовний перелік судових способів захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою статті 16 ЦК України.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від ЗО січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).
Предметом позову у цій справі ОСОБА 1 визначив вимогу про встановлення факту непроживання ОСОБА 2 із спадкодавцем на час відкриття спадщини та скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
В обгрунтування своїх вимог ОСОБА1 постався на те, що він є спадкоємцем за правом представлення. З метою оформлення спадкових прав він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину на 1/2 частину спадкового майна, який повідомив йому про право 0С0БА 2 на частку спадкового майна як спадкоємця першої черги, з урахуванням реєстрації його місця проживання в спірному будинку.
Отже, предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення ОСОБА ! спадщини після смерті ОСОБА 4.
Однак, виходячи зі змісту позовних вимог, позивач фактично намагається довести те, що лише він та ОСОБА 3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА 4.
З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що враховуючи наявність обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності на спадкове майно, однак таких вимог останній не заявляв. За таких обставин відсутні підстави для застосування обраного позивачем способу захисту, оскільки він не відновлює будь-яких порушених прав та інтересів позивача і не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України.
Факти, про які позивач просить ухвалити рішення у цій справі, у тому числі щодо постійного не проживання відповідача із спадкодавцем на день смерті останнього, підлягають встановленню при розгляді позовних вимог ОСОБА 7 про визнання за ним права власності на спадщину».
Подібні правові висновки, викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 липня 2023 року у справі №641/3893/20 (провадження № 61- 12472св22).
Предметом позову у справі №567/995/19, за результатами перегляду якої Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову від 30 березня 2022 року та у справі №641/3893/20, за результатами перегляду якої Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду прийняв постанову від 26 липня 2023 року є встановлення факту непроживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В той же час, висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 30 березня 2022 року у справі №567/995/19 та у постанові від 26 липня 2023 року у справі №641/3893/20 мають бути застосовані і до позовів про встановлення факту проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Отже, виходячи із вищевикладеного, факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на день смерті останнього, підлягає встановленню при розгляді позовних вимог про визнання за спадкоємцем права власності на спадщину та, враховуючи наявність обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, ефективним способом захисту прав позивача є визнання права власності на спадкове майно.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Подавши свої докази, позивачка реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов`язок із доказування. Досліджені в судовому засіданні надані позивачкою докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які позивачка посилалась як на підставу своїх вимог.
Оскільки позивачка є спадкоємцем за законом та в судовому засіданні підтверджений факт постійного її проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в ході судового засідання підтверджений факт належності спадкодавцю спадкового майна та підстави для спадкування позивачем за заповітом.
Судом також враховується, що предметом позову у цій справі позивачка визначила вимогу про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.
Отже, предметом заявлених вимог є встановлення факту, що має юридичне значення, з метою належного оформлення позивачки спадщини після смерті її матері.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що з урахуванням обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом заявлення позивачкою одночасно з вимогою про встановлення факту також вимоги про визнання права власності на спадкове майно ефективним способом захисту права позивача, на захист якого поданий позов.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, допитом свідків, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.
Керуючись ст. ст., 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ротмістрівської сільської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з липня 2019 року і до дня смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного тексту рішення 24 червня 2026 року. 

Головуючий: Ю. В. Крива