ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/19550/24 пров. № А/857/7483/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №380/19550/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
суддя в 1-й інстанції – Гулкевич І. З.,
дата ухвалення рішення – 11 лютого 2025 року, 
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати спеціального розслідування для з`ясування смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ” від 18 червня 2024 року №1746А-ОД в частині, що стосується ОСОБА_2 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 в особі її командира вчинити дії передбачені пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332 за фактом загибелі старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 19 лютого 2024 року відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 для організації в подальшому належним суб`єктом владних повноважень проведення спеціального розслідування; визнати протиправним та скасувати п.35 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 липня 2024 року №187 в частині причин та пов`язаності смерті ОСОБА_2 , в іншій частині – залишити без змін.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати спеціального розслідування для з`ясування смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ” від 18 червня 2024 року №1746А-ОД в частині, що стосується ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано п.35 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 липня 2024 року №187 в частині причин та пов`язаності смерті ОСОБА_2 в іншій частині – залишено без змін. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її командира вчинити дії передбачені пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332 за фактом загибелі старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 19 лютого 2024 року відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідно до Розділу ІІ частини 4 наказу МОУ №604 від 29.11.2018 року доповіді та донесення про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, командири (начальники) військових частин надають своїм прямим начальникам за підпорядкованістю (керівники державних підприємств - керівнику структурного підрозділу Міністерства оборони України, на який покладено функціональне управління цим підприємством), повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку та керівника відповідної спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, у зоні діяльності яких військова частина виконує завдання за призначенням. Отже, доповівши про факт смерті командиру за підпорядкованістю – Командувачу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », командир військової частини НОМЕР_1 на підставі статті 35 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ отримав усний наказ про призначення та проведення спеціального розслідування по факту смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Зазначає, що статтею 36 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. Таким чином командиром військової частини НОМЕР_1 було законно призначено та проведено спеціальне розслідування по факту смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Згідно з розділом ІІ ч.5 наказу Міністерства оборони України №332 від 27 жовтня 2021 року «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» Командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції. Вказує, що така доповідь міститься у матеріалах справи та була зроблена. Зауважує, що вона була подана пізніше, так як по даному факту було відкрите кримінальне провадження та військова частина НОМЕР_1 чекала рішення у кримінальному провадженні для належного подання конкретних обставин та причин смерті військовослужбовців та висновки судово-медичної експертизи. Звертає увагу на те, що військова частина НОМЕР_1 не є слідчим органом, тому за основу висновку про результати спеціального розслідування керувалась матеріалами кримінального провадження, яке закрито у зв`язку з відсутністю кримінального правопоршення. З врахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що наказ від 18 червня 2024 року №1746А-ОД у частині, що стосується ОСОБА_2 та п.35 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 липня 2024 року №187 в частині причин та пов`язаності смерті ОСОБА_2 прийнятті всупереч пункту 2 розділу ІІІ Інструкції №332. Вказує, що командиром військової частини НОМЕР_1 повинні бути вчинені дії, передбачені п.2 Розділу ІІІ Інструкції №332, а саме: негайно оповістити через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо). Натомість командиром зазначених дій вчинено не було, оскільки матеріали службового розслідування містять лише повідомлення про нещасний випадок (зникнення або смерть) за формою НВ-1 скероване безпосередньому командиру – командиру військової частини НОМЕР_2 (ОК “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”) датоване 17 червня 2024 року за вих. №115кп/вих. Командиром вч НОМЕР_1 з перевищенням повноважень видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 лютого 2024 року №558А-АД “Про призначення спеціального розслідування для з`ясування причин та обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ”. Крім того зауважує, що командир військової частини НОМЕР_1 не є суб`єктом, який уповноважений призначати спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло двоє і більше військовослужбовців, він не вправі продовжувати строки його проведення, що узгоджується з п.4 Розділу ІІІ Інструкції. Таким чином, дії відповідача, в особі командира військової частини повпливали не тільки на неналежну організацію спеціального розслідування, але й на суб`єктний склад комісії для його проведення, оскільки така мала бути призначена не командиром військової частини НОМЕР_1 , а залежно від підпорядкованості військової частини, в якій стався нещасний випадок, наказами: Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачів видів, родів військ (сил) Збройних Сил України. Крім того, звертає увагу на те, що спеціальне розслідування, крім процедури його призначення та проведення, також здійснено поверхнево і неповно. Правильна та об`єктивна оцінка обставин нещасного випадку має вирішальне значення для прийняття компетентним органом рішення про пов`язаність (чи непов`язаність) поранення (травми, контузії, каліцтва) із захистом Батьківщини. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 22 вересня 2021 року.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 березня 2021 року №56 солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 березня 2021 року №39-РС на посаду механіка-водія 2 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 19 березня 2021 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 лютого 2022 року №37 старшого солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15 лютого 2022 року №14-РС на посаду старшого навідника 2 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 18 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25 квітня 2023 року №107 старшого солдата ОСОБА_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 27 березня 2023 року №87-РС на посаду старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що з 17 квітня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08 січня 2024 року №7 нижчепойменованих військовослужбовців частини рахувати такими, що залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Луганській і Донецькій областях: 7 січня 2024 року: старшого солдата ОСОБА_2 , старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону. Зараховано на продовольче забезпечення і районі здійснення заходів.
Згідно зі сповіщенням сім`ї №61 від 21 лютого 2024 року (вих. №1515), наданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачку повідомлено про загибель її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу, поблизу н.п.Леонідівка Донецької області.
19 лютого 2024 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь командира 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 №3680кп ОСОБА_4 про смерть (у період з 05 години 20 хвилин по 05 години 40 хвилин 19 лютого 2024 року в районі населеного пункту Леонідівка Донецької області був зафіксований артилерійський обстріл з боку противника, після чого був втрачений зв`язок) старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 сташого солдата ОСОБА_2 та радіотелефоніста відділення управління командира 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №558А-АД від 20 лютого 2024 року призначено спеціальне розслідування для з`ясування причин та обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 .
05 березня 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №758А-АД “Про продовження терміну проведення спеціального розслідування» призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 лютого 2024 року №558А-АД до надходження висновків судово-медичної експертизи.
У червні 2024 року складено акт проведення спеціального розслідування нещасного (випадку зникнення, смерті, аварії) випадок стався 19 лютого 2024 року з старшим солдатом ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_3 (форма НВ-2).
Актом спеціального розслідування смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 встановлено, що випадок смерті стався внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ймовірно під час артилерійського обстрілу невідомого калібру з боку російських формувань, даний випадок комісією з спеціального розслідування одноголосно визнано таким, що пов`язаний із виконанням обов`язків військової служби, підлягає обліку і на нього складається акт за формою НВ-3.
Згідно із актом про нещасний випадок (зникнення, смерть) без дати 2024 року, складеного відповідно до акта спеціального розслідування, зокрема, зазначено наслідки нещасного випадку: старший навідник 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 помер.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1746А-ОД від 18 червня 2024 року “Про результати проведення спеціального розслідування для з`ясування обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ” встановлено, що смерть старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 , пов`язана з проходженням військової служби, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 липня 2024 №187 старшого солдата ОСОБА_2 , старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 смерть настала внаслідок нещасного випадку поза виробництвом, внаслідок відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та ушкодження головного мозку, внаслідок травмування при дорожньо-транспортній пригоді, з 20 лютого 2024 року виключено зі списків особового складу частини. Смерть пов`язана із проходження військової служби та пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. 
Вважаючи дії та накази відповідача протиправними, позивач звернулася у суд з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того факту, що командир військової частини НОМЕР_1 був уповноважений на видання наказу про проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, а тому наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) “Про результати спеціального розслідування для з`ясування смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ” від 18 червня 2024 року №1746А-ОД в частині, що стосується ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню, і, як наслідок, підлягає скасуванню п.35 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 липня 2024 року №187 в частині причин та пов`язаності смерті ОСОБА_2 . Оскільки відповідачем порушено процедуру призначення та проведення спеціального розслідування, необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира вчинити дії передбачені пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332 за фактом загибелі старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 19 лютого 2024 року відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно зі ч.1-3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі- Закон №2262-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За змістом ч.1-3, 6 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі – Статут).
Відповідно до ст.9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст.18-19 Статуту військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.
Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. 
Так, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі, визначаються Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі - Порядок №608). 
За змістом п.5 розділу І Порядку №608 розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36.
Наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 “Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України”, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 року, затверджено Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, що додається (далі - Інструкція №332). 
Пунктом 2 наказу Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 ”Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України”, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами). 
Таким чином, процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає саме Інструкція №332.
Відповідно до п.2 Розділу І Інструкції №332 військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
За змістом п.6 Розділу І Інструкції №332 розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями внаслідок аварії (катастрофи) на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності, проводиться з використанням матеріалів розслідування такої аварії (катастрофи).
Відповідно до п.1 розділу II Інструкції №332 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме: обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.
Порядок проведення спеціального розслідування нещасних випадків, випадків зникнення та випадків смерті військовослужбовців регулюється розділом ІІІ Інструкції №332.
Згідно з п.2 розділу ІІІ вказаної Інструкції про груповий нещасний випадок, нещасний випадок зі смертельним наслідком, нещасний випадок, що спричинив тяжкі травми, випадок зникнення військовослужбовця або його смерті за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).
Повідомлення за формою НВ-1 надсилається також, коли смерть потерпілого військовослужбовця настала внаслідок раніше отриманої травми. Спеціальне розслідування такого випадку здійснюється згідно з цією Інструкцією з використанням матеріалів раніше проведеного розслідування. Командир (начальник) органу військового управління вищого рівня, який отримав від командира підпорядкованої військової частини повідомлення, зобов`язаний призначити своїм наказом комісію для проведення спеціального розслідування.
До складу комісії зі спеціального розслідування включаються: один із заступників командира (голова комісії) органу військового управління вищого рівня; начальники відповідних служб органу військового управління вищого рівня або їх заступники; начальники відповідних служб військової частини, у якій стався нещасний випадок; командир підрозділу (крім безпосереднього командира), де стався нещасний випадок; представник відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), за узгодженням з начальником цього органу; представник Військової служби правопорядку у Збройних Силах України за узгодженням з її керівником.
Спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло від двох до чотирьох військовослужбовців включно або травмовано від чотирьох до дев`яти військовослужбовців включно, проводиться комісією, яка залежно від підпорядкованості військової частини, у якій стався нещасний випадок, призначається наказами: Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачів видів, родів військ (сил) Збройних Сил України.
За змістом п.4 Розділу ІІІ Інструкції №332 спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 15 робочих днів. За потреби зазначений строк може бути подовжений командиром (начальником), який призначив комісію зі спеціального розслідування, але не більш як на тридцять днів або на строк, необхідний для проведення медичних досліджень закладом охорони здоров`я, технічної та (або) судово-медичної експертиз (досліджень) та отримання їх висновків. За результатами спеціального розслідування комісія з урахуванням висновків експертиз та (або) досудового розслідування складає акт за формою НВ-2 та оформлює інші матеріали, передбачені цією Інструкцією. Якщо за висновком комісії з розслідування в акті за формою НВ-2 випадок визнано таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, у військовій частині, де стався нещасний випадок, протягом доби на кожного потерпілого складаються та подаються на затвердження командиру військової частини акти за формою НВ-3. У цьому разі в актах за формою НВ-3 замість підписів членів комісії з розслідування робиться запис: “Складено відповідно до акта спеціального розслідування”.
У той же час, особливості розслідування нещасних випадків, що сталися в районах бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил визначено розділом V Інструкції №332, зокрема, пунктами 1-5 розділу V Інструкції №332 визначено, що у разі настання нещасних випадків, зазначених у пункті 1 розділу II та пункті 1 розділу III цієї Інструкції, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил, свідок або військовослужбовець, який виявив нещасний випадок, повинен негайно надати потерпілому військовослужбовцю до медичну допомогу, а за можливості - екстрену медичну допомогу і за потреби вжити всіх можливих заходів щодо евакуації потерпілого військовослужбовця до військового або найближчого закладу охорони здоров`я та повідомити найближчого за місцезнаходженням старшого командира (начальника), у безпосередньому або в прямому підпорядкуванні якого на час настання нещасного випадку перебував потерпілий військовослужбовець. 
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, першочергово зобов`язаний: негайно після прибуття на місце нещасного випадку організувати надання потерпілому військовослужбовцю до медичної допомоги, а за можливості - невідкладної (екстреної) медичної допомоги та за потреби - його евакуацію до закладу охорони здоров`я у разі, якщо ці заходи не були здійснені свідком нещасного випадку або військовослужбовцем, який його виявив; оглянути та обстежити місце нещасного випадку, за наявності необхідних засобів здійснити його фото- або відеофіксацію; опитати прямих та опосередкованих свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб, отримати від них письмові пояснення; скласти ескіз або схему місця, де стався нещасний випадок; отримати за можливості письмові пояснення військовослужбовців, витяги з наказів або їх копії та інші документи, що підтверджують виконання потерпілим військовослужбовцем під час настання нещасного випадку обов`язків військової служби. 
Командир (начальник), який отримав повідомлення про нещасний випадок, після вжиття ним першочергових заходів, зазначених у пункті 2 цього розділу, складає, особисто підписує рапорт та за можливості негайно надсилає (надає) його разом з зібраними ним безпосередньо на місці нещасного випадку матеріалами (пояснення, ескізи, схеми та інші документи) командиру військової частини, у складі якої на дату настання нещасного випадку проходив службу потерпілий військовослужбовець. У рапорті зазначаються: дата і час настання нещасного випадку; стислий опис та характеристика місця нещасного випадку; відомості про потерпілого військовослужбовця: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць та рік народження; стислий опис обставин та ймовірних причин нещасного випадку; вид, характер та локалізація травми або поранення, що отримав потерпілий від нещасного випадку військовослужбовець; відомості про свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; інформація про обсяг до медичної допомоги або невідкладної (екстреної) медичної допомоги, наданої безпосередньо на місці нещасного випадку; заклад охорони здоров`я, у який евакуйовано потерпілого військовослужбовця; час та дата складення рапорту, посада, військове звання, підпис, власне ім`я прізвище командира (начальника), який склав рапорт.
Таким чином, порядок дій і доповідей командира військової частини при настанні нещасного групового випадку регулює саме Інструкція №332, разом з тим, покликання апелянта на Інструкцію з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту», затверджену наказом МОУ №604 від 29.11.2018 року є необґрунтованими, оскільки остання визначає лише механізм надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни в структурних підрозділах Міністерства оборони України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, органах військового управління, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, установах, організаціях, підпорядкованих Міністерству оборони України, та державних підприємствах, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, військових частинах, установах, організаціях, підпорядкованих Державній спеціальній службі транспорту (п.1 Інструкції), а не механізм дій при настанні нещасного випадку (групового нещасного випадку).
Як вбачається з матеріалів справи, 19 лютого 2024 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надійшла доповідь командира 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 №3680кп ОСОБА_4 про смерть (у період з 05 години 20 хвилин по 05 години 40 хвилин 19 лютого 2024 року в районі населеного пункту Леонідівка Донецької області був зафіксований артилерійський обстріл з боку противника, після чого був втрачений зв`язок) старшого навідника 1 самохідного артилерійського взводу 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 сташого солдата ОСОБА_2 та радіотелефоніста відділення управління командира 5 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №558А-АД від 20 лютого 2024 року призначено спеціальне розслідування для з`ясування причин та обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 та створено комісію з розслідування нещасного випадку у складі: голова комісії – заступник командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 ; члени комісії: заступник командира 2 самохідного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 ; начальник медичної служби військової частини НОМЕР_1 капітан медичної служби ОСОБА_7 ; офіцер відділення морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_8 . 
Разом з тим, як правильно зверну увагу суд першої інстанції, спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло двоє військовослужбовці повинно призначатися наказом Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачів видів, родів військ (сил) Збройних Сил України.
Згідно з приписами п.2 Розділу ІІІ Інструкції №332 Командир військової частини НОМЕР_1 повинен був вчинити наступні дії: негайно оповістити через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо).
Однак матеріалами справи стверджується, що командиром зазначених дій вчинено не було, оскільки матеріали службового розслідування містять лише повідомлення про нещасний випадок (зникнення або смерть) за формою НВ-1 скероване безпосередньому командиру – командиру військової частини НОМЕР_2 (ОК “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”) датоване 17 червня 2024 року за вих. №115кп/вих.
Щодо доводів апелянта про те, що спеціальне розслідування проведено на підставі усної доповіді згідно з Інструкцією з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затверджену наказом МОУ №604 від 29.11.2018, то колегія суддів не приймає такі до уваги та повторно зазначає, що вищевказана Інструкція визначає лише механізм надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни в структурних підрозділах Міністерства оборони України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, органах військового управління, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, установах, організаціях, підпорядкованих Міністерству оборони України, та державних підприємствах, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, військових частинах, установах, організаціях, підпорядкованих Державній спеціальній службі транспорту, а не механізм дій при настанні нещасного випадку (групового нещасного випадку). 
Колегія суддів зазначає, що порядок повідомлення командиром військової частини при настанні групового нещасного випадку, визначений у п.3 Розділу ІІІ Інструкції №332, а саме: командир військової частини зобов`язаний негайно доповісти через засоби зв`язку та протягом трьох годин надати письмове повідомлення за формою НВ-1: безпосередньому командиру (начальнику) за підпорядкованістю; до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері за місцем, де стався нещасний випадок, зникнення або смерть; до Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), разом з тим, матеріалами справи стверджується, що відповідач направив повідомлення про груповий нещасний випадок (зникнення або смерть) за формою НВ-1 лише безпосередньому командиру, що спростовує доводи апелянта про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення вищого командування про нещасний випадок.
Будь-яких доказів на підтверджень того, що командир військової частини НОМЕР_1 був уповноважений на видання наказу про проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку апелянтом не подано, а судом таких не здобуто.
Колегія суддів зауважує, що в наказі №558А-АД «Про призначення спеціального розслідування для з`ясування причин та обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 » не міститься посилання на отриманий від Командувача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » усний наказ.
Крім того, незважаючи на зазначені приписи Інструкції №332, командиром вч НОМЕР_1 з перевищенням повноважень видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 лютого 2024 року №558А-АД «Про призначення спеціального розслідування для з`ясування причин та обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 ».
Також, враховуючи ту обставину, що командир військової частини НОМЕР_1 не є суб`єктом, який уповноважений призначати спеціальне розслідування групового нещасного випадку, під час якого загинуло двоє і більше військовослужбовців, він не вправі продовжувати строки його проведення, що узгоджується з п.4 Розділу ІІІ Інструкції, а тому наказ командира вч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05 березня 2024 року №758А-АД «Про продовження терміну спеціального розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 лютого 2024 року №558А-АД» також виданий поза межами його повноважень.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем порушено процедуру спеціального розслідування з`ясування обставин смерті старшого солдата ОСОБА_2 , що свідчить про протиправність наказу №1746А-ОД від 18 червня 2024 року у частині щодо загибелі старшого солдата ОСОБА_2 , і, як наслідок, п.35 наказу №187 від 26 липня 2024 року у частині, що стосується старшого солдата ОСОБА_2 та їх скасування та з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати військову частину НОМЕР_1 в особі її командира вчинити дії передбачені пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції №332 за фактом загибелі старшого солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 19 лютого 2024 року відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року №332.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №380/19550/24 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.