Справа № 727/1881/26 
Провадження № 2/727/1276/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: 

головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Довженко А.Д. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за по-зовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі – Позивач, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – Відповідач, позичальник), у якій просить стягнути з останнього заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4980213 від 13.10. 2021 року в загальному розмірі 63 750,00 грн..
Згідно з наданим розрахунком, вказана сума складається з: 15 000,00 грн.. – за-боргованість за тілом кредиту; 47 250,00 грн.. – заборгованість за нарахованими про-центами за користування кредитом; 1 500,00 грн.. – заборгованість за комісією за на-дання кредиту. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.10.2021 року між Това-риством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (первісний кредитор) та Відпові-дачем було укладено Кредитний договір № 4980213 в електронній формі. Договір був підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікато-ром, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Позивач за-значає, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання в повному обсязі, перераху-вавши 15 000,00 грн.. на банківську картку відповідача, проте ОСОБА_1 свої зустрічні зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого ут-ворилася заборгованість. 
26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір факторингу № 26-07/2024. Відповідно до умов цього правочину та Реєстру боржників до нього, до позивача перейшло право вимоги грошових зобов`я-зань до відповідача за вказаним кредитним договором в обсязі, що існував на момент відступлення права вимоги. Крім основної суми боргу, позивач просить стягнути по-несені судові витрати: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн..
Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав у повному обсязі та подав до су-ду письмове клопотання про зупинення провадження у цій цивільній справі. В обґрун-тування клопотання про зупинення провадження та своїх заперечень проти позову, відповідач зазначив, що кредитні кошти ним фактично не використовувалися, а були отримані внаслідок шахрайських дій третьої особи. 
Відповідач вказав, що звертався до правоохоронних органів із відповідною зая-вою про вчинення кримінального правопорушення, проте відомості до Єдиного реєст-ру досудових розслідувань (ЄРДР) одразу внесені не були. У зв`язку з цим він звернув-ся до слідчого судді. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14.12. 2021 року уповноважених осіб поліції було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за його заявою. На думку відповідача, наявність кримінального провадження унемож-ливлює розгляд даної цивільної справи до встановлення вини третьої особи вироком суду. На підтвердження фактичних обставин подій 13.10.2021 року відповідач долучив до матеріалів справи довідку від 20.11.2021 року про результати розгляду його звер-нення до Чернівецького районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області. Зі змісту вказаної довідки встановлено, що, згідно з власними поясненнями ОСОБА_1 , 13.10.2021 року він перебував удома та розпивав алкогольні напої разом зі своїм зна-йомим – ОСОБА_2 . Під час застілля ОСОБА_2 по-просив у відповідача його банківську карту нібито для перерахування коштів. Оскільки карта «не підійшла з невідомих причин», ОСОБА_2 у подальшому попросив ОСОБА_3 відкрити кредитний рахунок. Як прямо зазначено у довідці на підставі пояс-нень відповідача, на цю пропозицію ОСОБА_1 добровільно погодився.
Сторони в останнє судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за до-помогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом беззаперечно встановлено, що Договір № 4980213 був підписаний відпові-дачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (комбінація літер і цифр L37127). Цей ідентифікатор був направлений кредитодавцем на фінансовий мобільний номер відповідача. У договорі зафіксовано точний час його підписання позичальником – 13.10.2021 року о 20:20. Крім того, в індивідуальній ча-стині договору вказано всі персональні дані ОСОБА_1 : його РНОКПП НОМЕР_1 , паспортні дані, адресу реєстрації ( АДРЕСА_1 ), електронну пошту та актуальний контактний телефон. 
Свої зобов`язання з перерахування кредитних коштів первісний кредитор виконав належним чином. Згідно з наявною у матеріалах справи квитанцією системи LIQPAY (ID платежу: 1792603940), 13.10.2021 року о 20:20 кошти у сумі 15 000,00 грн. із чіт-ким призначенням платежу «Кошти згідно договору 4980213» були успішно переказані на банківську картку VISA НОМЕР_2 *92. 
З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що з моменту от-римання кредиту і по теперішній час відповідач жодних платежів на його погашення не здійснював, договірні зобов`язання ігнорував. Внаслідок цього виникла заборгова-ність, яка станом на 27.01.2026 року становить 63 750,00 грн. (де 15 000,00 грн. – непо-вернуте тіло кредиту, 47 250,00 грн. – нараховані проценти, 1 500,00 грн. – комісія). 
Докази відступлення права вимоги є належними та допустимими. 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) було ук-ладено Договір факторингу № 26-07/2024. Згідно з Витягом з Додатку № 3 (Реєстр боржників) до вказаного Договору, до позивача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № 4980213 із загальною сумою заборгованості на момент передачі 63 750,00 грн.. Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що іс-нували на момент переходу. 
Ретельно проаналізувавши доводи відповідача щодо необхідності зупинення про-вадження у справі, суд дійшов висновку про їх безпідставність з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зу-пинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Для правильного застосування вказаної норми процесуального права ключовим критерієм є наявність саме «об`єктивної неможливості» розгляду справи. Це означає, що обставини, які підлягають встановленню цивільним судом у цій справі, не можуть бути встановлені самостійно, оскільки вони є виключним предметом дослідження в іншій справі, і рішення у тій справі матиме преюдиційне значення.
Наявність ухвали слідчого судді від 14.12.2021 року про зобов`язання внести ві-домості до ЄРДР та сам факт початку досудового розслідування у кримінальному про-вадженні щодо можливих шахрайських дій третіх осіб не свідчить про наявність іншої справи, що розглядається судом по суті. Стадія досудового розслідування не є судовим розглядом кримінальної справи і не створює обставин, які позбавляють цивільний суд юрисдикції досліджувати наявні докази.
Верховний Суд неодноразово формував усталену та обов`язкову для врахування судову практику з цього питання. Зокрема, чітко роз`яснено, що провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Метою зупинення провадження є виявлення обставин, які не можуть бути з`ясовані у поточному цивіль-ному процесі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані у цивільній справі докази дозволяють суду самостійно встано-вити та оцінити обставини укладення правочину.
Сам факт порушення кримінального провадження (внесення відомостей до ЄРДР) жодним чином не перешкоджає суду надати цивільно-правову оцінку відносинам, що склалися між кредитором та позичальником. До ухвалення вироку у кримінальній справі, який набрав би законної сили і яким було б встановлено факти, що мають преюдиційне значення (ч. 6 ст. 82 ЦПК України), цивільний суд має повноваження та обов`язок самостійно оцінити обставини укладення Кредитного договору № 4980213 на підставі наданих сторонами письмових доказів за стандартами цивільного судочинства.
Отже, об`єктивна неможливість розгляду даної цивільної справи відсутня, у зв`яз-ку з чим клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Надаючи правову кваліфікацію спірним договірним правовідносинам та оціню-ючи заперечення відповідача щодо укладення договору внаслідок впливу третьої осо-би, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичаль-ник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», елек-тронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією сто-роною та її прийняття (акцепту) другою. Якщо електронний правочин підписаний сто-ронами із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідач не заперечує, що під час описаних ним подій кредитний договір був оформлений саме на його ім`я з використанням його особистого телефону, паспортних даних та банківської картки. Лінія його захисту зводиться до того, що кошти фактично привласнив знайомий ОСОБА_2 .

Проте, суд критично ставиться до цього аргументу в площині цивільно-правових відносин з кредитором. У матеріалах справи наявна довідка від 20.11.2021 року, яку надав сам відповідач. Згідно з текстом цієї довідки, правоохоронні органи зафіксували пояснення ОСОБА_1 , де він чітко вказав, що під час застілля ОСОБА_2 попро-сив його відкрити кредитний рахунок, і  ОСОБА_1 на це добровільно погодився.
Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його не-дійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Верховний Суд неодноразово розглядав подібні категорії спорів та виробив сталу практику щодо відповідальності особи при передачі фінансових даних третім особам. Так, правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у справі № 705/1938/25, свідчить про те, що електронний договір, підписаний SMS-кодом, має таку ж юридич-ну силу, як і паперовий. Фінансова установа не може нести відповідальність за недо-тримання клієнтом правил інформаційної безпеки. Якщо позичальник добровільно на-дає третім особам (нехай навіть під впливом вмовлянь чи дружніх відносин) доступ до свого телефону, персональних даних або повідомляє їм одноразові паролі для під-твердження транзакцій, саме цей позичальник повністю несе ризик настання не-гативних фінансових наслідків.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що волевиявлення ОСОБА_1 на відкриття кредитного рахунку було вільним та усвідомленим. З огляду на його добро-вільну згоду допомогти знайомому, він ініціював процес укладення кредитного дого-вору, пройшов ідентифікацію та ввів наданий банком одноразовий ідентифікатор. Той факт, що відповідач згодом дозволив третій особі розпорядитися отриманими кре-дитними коштами, не нівелює чинності самого Кредитного договору № 4980213 та не звільняє відповідача від обов`язку своєчасно і в повному обсязі розрахуватися з креди-тором (ст. 526 ЦК України).
Відповідач наділений правом захищати свої майнові інтереси та вимагати від-шкодування завданої йому шкоди в окремому провадженні (зокрема, у межах кримі-нального провадження шляхом заявлення цивільного позову) безпосередньо від особи, яка неправомірно заволоділа його грошима. Проте у правовідносинах з ТОВ «ФАК-ТОРИНГ ПАРТНЕРС» саме ОСОБА_1 є єдиним і належним боржником за кредитним договором.
За таких обставин, факт укладення Кредитного договору № 4980213, надання кредитних коштів та наявність непогашеної заборгованості повністю та достовірно підтверджені матеріалами справи. Доводи відповідача цих обставин не спростовують і не є правовою підставою для відмови у позові.
Розмір заборгованості у сумі 63 750,00 грн. (15 000,00 грн. – тіло кредиту, 47 250,00 грн. – проценти, 1 500,00 грн. – комісія) відповідає умовам договору та під-тверджений детальним розрахунком. Відповідач власного контррозрахунку суду не надав, доказів здійснення платежів на погашення боргу не подав. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» є обґрунтованими та підлягають повному задово-ленню. 
Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з роз-глядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відпо-відно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи висновок суду про стовідсоткове задоволення позовних вимог, з від-повідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, заявлених у розмірі 16 000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір ви-трат на правничу допомогу адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ці-ною позову. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реаль-ності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. 
Суд враховує, що дана справа є малозначною, розглядається в порядку спроще-ного позовного провадження без виклику сторін. Спір виник з типового електронного договору про споживчий кредит, судова практика у такій категорії справ є сталою, а підготовка позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичного аналізу, вивчення великого масиву доказів чи суттєвих витрат часу.
За таких обставин, з огляду на засади справедливості, співмірності та розумності, суд доходить висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну прав-ничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн. є надмірно завищеним. Враховуючи рівень складності справи та фактичний обсяг наданої позивачу правничої допомоги (скла-дання типової позовної заяви), суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача, до 6 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись нормами ст.ст. 204, 512, 514, 516, 525, 526, 610, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 251, 258, 259, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ухвалив: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, м. Київ, 03150) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4980213 від 13.10.2021 року у загальному розмірі 63 750 (шіст-десят три тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою від-повідальністю «Факторинг Партнерс», понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 662,40  (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні (сорок) копійок.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Факторинг Партнерс», понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 (шість тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі по-дання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили пі-сля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного про-вадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляцій-ного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеля-ційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Є.Терещенко